138 



melyekkel egy-egy kissé ügyetlenebbűl megfogott rablópoloska, főleg a 

 nagyobb fajok közöl, magát védeni s öt elfogó újjaink közöl kiszabadulni 

 iparkodik. A bör a megszúrt helyen csakhamar meglobosodik, feldagad és 

 megpirosodik, mely állapot aztán csak pár óráig tartó égető fájdalom után 

 múlik el ismét egészen. Azért minden gyűjtő rovarásznak figyelmébe 

 ajánlom, hogy különösen a nagyobb testalkatú rablópoloskákat mindig 

 némi elővigyázattal fogja ujjai közé. 



Vannak egyes fajok, melyek bizonyos gyöngén czinczogó hangot is 

 képesek létrehozni. E hangot akkor hallhatjuk legjobban, ha az illető 

 rovart újjaink közé fogva fülünköz közel tartjuk. A hang minőségére nézve 

 tökéletesen megegyezik azon czinczogással, mely péld. a czinczérféle boga- 

 raknál is tapasztalható. Ebből azt következtették, hogy általában a rabló- 

 poloskák hangja is hasonló módon vagyis a fejnek és a torjnak egymáshoz 

 való dörzsölése által keletkezik. Eeutbe finn rovartudós azonban újabban 

 a CoQ-anus Suhapterus fajt e tekintetben megvizsgálván, a hang keletkezé- 

 sét egészen máshová helyezi. Szerinte igaz ugyan, hogy a rovar czinczo- 

 gás közben fejét le s fel mozgatja, de a hang azért korántsem a fej és törj, 

 hanem a szipcsőr csúcsa és az előmell között támad. Az előmell közepén 

 ugyanis egy hossz-barázda vonul végig, melyben erős nagyitás mellett 

 számtalan haránt fekvő finom rovátka vehető észre. Az ívelt szipcsőr csú- 

 csával e barázdába ér; világos tehát, hogy a szipcsőr csúcsa minden egyes 

 fejbólintásnál az igen finom és süríí rovátkákon végig dörzsölődik, ez által 

 rezgések támadnak s e rezgések végre mint czinczogás jutnak fülünk dob- 

 hártyájához. A czinczogás azonnal végképen megszűnik, mihelyt a rovart 

 szípcsőrétől megfosztjuk. — Ezek után valószínűnek tarthatjuk tehát ajit 

 is, hogy a többi czinczogó rablópoloska (Pirates hyhridiis, Reduvius per- 

 sonatus stb.) hangja talán szintén ehhez hasonló módon keletkezik. 



A rablópoloskák családja nálunk összesen 23 faj által van képviselve. 

 Ez a 23 faj a két alcsalád között csaknem egyenlő részben oszlik meg, a 

 mennyiben 12 faj a Nabinák, 11 pedig a Eeduviinák alcsaládjára esik. 

 Hazánk tehát e tekintetben Európa többi tartományai között körülbelöl 

 közép helyet foglal el; a tőlünk éjszakra fekvő vidékeken a Nabinák, a 

 délibb tájakon ellenben a Eeduviinák vannak fajszámra nézve túlsúlyban. 

 Eléggé kitűnik ez a következő kis táblázatból : 



