14S 



HAEPACTOE LAP. 



Hemelytra ante partem basalem areae interioris membranae areola 

 quadrangulari instructa. (Fig. 1.) Mesostethium lateribiis antice tuberculo 

 vel plicula destitutum. Coxae anticae breves. 



1 (2). Valamennyi láb egyszinü fekete. — H. niger H. Seh. 



2 (1). A lábak fekete és piros tarkázattal. 



3 (4). A corium fekete. — H. mmulatiis L. 



4 (3). A corium vörös. — H. iracundus Poda. 



1. H. niger H. Sch. — Niger, flavido-pilosus ; hemelytris sordide albi- 

 dis ; macula parviuscula verticis maculisque connexivi flavo-testaceis. Long. 



Harpactor niger H. Sch. Wanz. Ins. VII. p. 14. fig. 693. (1844); 

 Fieb. Eur. Hem. p. 154. 6. (1861). 



Magyarország jellemző faja, melyet azonkivtil újabban Garbigiietti 

 állitólag még Felsö-Olaszországban is felfedezett. Hazánkban csupán csak 

 a budai kopár hegyeken, nevezetesen a Gellért- és Sashegyen, a Farkas- 

 völgyben s a kincstári erdőben tenyészik. E helyiségeken aprilistől június 

 végéig nem igen ritka. Álczája február második felében észleltetett. 



2. H. annulatus L. — Corio et femoribus intermediis nigris ; femori- 

 bus anticis et posticis nigro rubroque variegatis. Long. 12 — 13 '"/„;,. 



Cimex annulatus L. Syst. Nat. Ed. 10. L p. 447. 49. (1758). 



Harpactor annulatus Burm. Handb. IL 1. p. 230. 2. (1835); Fieb. 

 Eur. Hem. p. 154. 8. (1861). 



Az egész európai szárazföldön elterjedt faj, melj^ hazánkban sem 

 ritka és májustól juliusig száraz helyeken kövek alatt és különféle növé- 

 nyeken él. Gyűjtetett Eokusz (Szepes vm.), Eozsnyó, Bürgezd (Szilágy 

 vm.), Kolozsvár, Nagyvárad, Temesvár, Franzdorf (Krassó vm.), Pécs, 

 Turony (Baranya vm.) és a horvát Josefsthal körül. Fuss Szebenmegyé- 

 ben Talmacselnél és Fogarasmegyében Kerczesóra üveggyár mellett fiatal 

 fenyőhajtásokon találta. Az öreg Koy Buda vidékéről is emliti. 



3. H. iracundus Poda. — Corio rubro; femoribus omnibus nigro 

 rubroque variegatis. Long. 14 — 16 ^. 



Cimex iracundus Poda Ins. Mus. Graec. p. 58. 17. (1761). 



Harpactor cruentus Burm. Handb. II. 1. p. 230. 1. (1835). 



Harpactor iracundus Fieb. Eur. Hem. p. 153. 2. (1861). 



Földrészünk közép és déli részein tenj^észik, azonban leginkább a 

 melegebb tájakon van elterjedve, így hazánkban is a gyakori fajokhoz tar- 

 tozik és szárazabb helyeken, hol különféle virágokon, hol a talajt boritó 

 giz-gaz között vagy kövek alatt április végétől augusztusig található. 

 Alczájára márczius második felében akadtam. Eddig ismert leihelyei a 

 következők : Buda, Kis-Szent-Miklós (Pest vm.), Pécs, Turony (Baranya 



