166 



9. A. PRINCEPS, EHRENBEEG. 



10. A. DIFFLUENS, EHRENBERG. 



11. A. RADIOSA, EHRENBERG. 



12. PODOSTOMA FILIGAEUM, CLAPARÈDE ET LACHMANN. ^^ 



A tordai és szamosfalvi sós tavak ázalag-faunáját tárgyaló fennidé- 

 zett értekezésemben különösen súlyt fektettem vizsgálataimnak azon ered- 

 ményére, miszerint a sós tavaknak az édes vizekéhez képest gazdagnak 

 épen nem mondható ázalag-faunája : 1. néhány új, édes és tengervízben 

 eddigelé még nem talált alakkal bir ; 2. a sós tavak ázalagainak egy része 

 édes vízben eddigelé soha sem, hanem csupán tengervízben találtatott ; 3, 

 legnagyobb azon ázalagok száma, melyek édes és tengervízben egyaránt 

 előfordulnak ; 4. a sóstavak ázalagainak csupán mintegy ^/4 része áll oly 

 fajokból, melyek tengervízben eddigelé még nem találtattak. 



Ezeknek előrebocsátása után lássuk, váljon a sóstavat lakó gyöklá- 

 búak az ázalagokéval megegyező viszonyban állanak-e az édes és tenger- 

 víz gyöklábú-faunájához ? 



Az elősorolt alakoknak csaknem fele, öt tizenkettő között, új; ezek 

 közül kettő új nemet képvisel, melyeknek egyike az Orbulinella smaragdea, 

 mint már kiemeltem, közel rokonságban áll a likacsos héjú tengeri Fora- 

 miniferákkal ; a többi három ismert nemekbe sorozható ; ezek közül ismét 

 egy, a Plerophrys Helix, legközelebbi rokona a warnemündei tengeri 

 Pleurophrys lageniformisnak, míg a többi kettőnek fajrokonai tudtommal 

 eddigelé csupán édes vízben találtattak. A Ciliophrys infusionum végre, 

 valamint az Amaebák s az ezekhez igen közel álló Podostoma flligerum 

 egytől egyig közönséges édes vízi alakok. 



Kérdés azoban, hogy ez utóbbiak csakugyan kizárólag édesvíziek-e, 

 vagy talán inkább oly alakok, melyek édes és tengervízben egyaránt 

 élnek ? Tekintetbe véve a szóban forgó gyöklábúak igen egyszerű szerve- 

 zeti viszonyait s azon kétségbe vonhatlan tényállást, miszerint a különböző 

 állatcsoportok legegyszerűbb alakjai épen a tengereket lakják, már a priori 

 is hajlandó vagyok feltenni, hogy a Heliozoák legegyszerűbb képviselője, 

 a Ciliophrys infusionum, valamint az édes vizekben, sőt öntelékekben s 

 mint épen felemlítem, a benföldi sóstavak vizében is oly gyakori Amoebák 

 a tengerekből sem hiányozhatnak. A mi különben ez utóbbiakat illeti, 

 ezekre nézve, egyes búvároknak — habár rövid és hézagos — feljegyzései 



^^ Valameuiiyire nézve v. ö. Ehrenberg op. cit. Dujardin : Histoire natui-elle des 

 Infusoires. Paris. 1841. Perty : Zur Keuntuiss kleinster Lebensformen. Bern. 1852. 

 FocKE : Physiologische Studien. A. Wirbellose Thiere. II. Hft. Bremen. 1854. Auerbach 

 Über die EinzeUigkeit der Amoeben. Zeitschr. f. Wissenschaft. Zoologie. VII. Bd. 4 Hft. 

 1855. Claparéde et Lachmann op. cit. 



