TERMÉSZETRAJZ — NEMZETI SZELLEM. 



E vállalat második füzetében egy czildcet bocsátottam közre, mely a 

 természetrajzi magyar míhiyelv ügyével foglalkozott savégén megígértem, 

 hogy egy második czikkben majd tárgyalni fogom azt a szellemet is,, mely 

 a népben él, például: az állatnevekben tükröződik; a szemlélődésnek azt a 

 módját , mely e szellem sajátossága s így törekvéseinkre nézve minden 

 bizonynyal irányt jelölő. — A következő fejtegetésnél csak az állattan ügye 

 lebeg előttem ; más szakba nem avatkozom s ha mondok valamit, a mi 

 másutt is talál : tessék számba venni ; ha helytelent mondok : tessék megróni. 

 Ezt kellő sulylyal előre bocsátom. 



A ki sokat forog a mi társadalmunkban s oly szerencsés helyzetben 

 van, hogy sok réteggel érintkezik, a mellett észlelő, puhatoló természettel 

 bír, az nem is valami nagy fáradsággal bizonyos ismeretek elterjedésére 

 nézve igen érdekes és nevezetes eredményekhez jut. Azt tapasztalja pld : 

 hogy némely, egészen elemi ismeretek, a melyek «ott künn» minden — a 

 mint ezt mondani szoktuk — iskolát végzett ember birtokában vannak, 

 nálunk vagy nagyon hiányosak, vagy épen hiányzanak, még pedig ugyan- 

 abban a rétegben, mely társadalmilag amavval egyrangú. — Az algymná- 

 siumot vagy megfelelő reáltanodát végzett külföldi pld: tisztában van azoli 

 iránt az elvek iránt, a melyek Linnk rendszerére nézve mértékadók ; nem 

 akad meg a rovarok átalakulásának fokozataiban, sorrendjében ; a szabad 

 természetbe vetődve, jól fogja fel azokat a mozzanatokat, a melyekkel az 

 iskola megismertette ; több kevesebb ismerősre talál; szóval : több-kevesebb, 

 de valódi értelemmel bír. 



IIa itt njílunk puhatolunk ebben az irányban, bizony alciír frappáns 

 jelenségekre is bukkanunk. Nem középiskolát, hanem egyetemet végzett 

 embereknél, ha nem épen tökéletes ignorántiára, úgy legalább mesés zava- 

 rosságra találunk, s ez annál meglepőbb, minél jobban ismerjük azokat a 

 tanterveket, a melyekben az illető ismereteknek elég tisztességes hely jutott 

 — nem csak az újabb időben, hanem már (»azelőtt» is. 



Országos szaktestületek — pld. gazdaságiak — gyűlésén résztvéve, 

 nem egyszer szinte meghökken az ember a felett a tájékozatlanság felett, 

 mely ott - teszem azt — a kártékony rovarok fejlődosi fokozatai, illetőleg 



{ 



