211 



A hiolotjini clt'iii (iz, nu'lijct ti mtuijuir a::rrt't rs l,rrfs, nirli/ sc) llrnie, 

 s-fiitlrlödrsc ytiJátsíhiáiKik Ic(/kedrcs('hh, a iiitli/li/cl inri/ nrf<i is reá h Int niiiii, 

 lioí/i/ (iz orifiDiolofiiai xzúr<i2m<i()kkal mvtiharáfkozzék. Ezt mindig szem előtt 

 tartom s ug}' tapasztalom, hogy van köszönet benne. 



Azokban a dolgokban, melyek a «külföld elismerésében» is részesül- 

 tek, ezt az elemet hiába keressük; a legtöbbjénél a czéhszerü, száraz diagno- 

 sishoz oda van csatolva a száraz földirati adat, tö])b serami ! 



A biológiai elem szól hozzánk a magyarázatokból, ez s a hang, mint 

 festő elem, a népies elnevezések legtöbbjéből. Itt jut érvényre az észlelés 

 bámulatos finomsága, mely csalhatatlanul mutatja a nép természetrajzi 

 szellemét — a mint én ezt nevezni szeretem, 



A hangra nézve álljon itt a következő kis tájékoztató. Dr. Landois H. 

 «Thierstimmen») czimü müvében ^ a 186 és 187-dik oldalon a békák hang- 

 járól értekezvén, nagy elégtétellel jegyzi meg, hogy szűkebb hazája, a 

 mocsaras-bekás Westfália népe már régen kimagyarázta a kecskebéka 



szólását, így : 



,Gärd, wat kiiokst de?' 

 „Hiärm, Jarí'ten ! Järften !" 



,Giärd, WW smakt se?' 

 ,, Hiärm, lecker, lecker, lecker ... !" '^ 



Itt valóban hangfestő csupán csak a «kuokst» szó, mert a «Járften» 

 es a «lecker» korántsem felel meg a brekegés hangesesenek, ennél sokkal 

 vontatottabb. 



A szegedvidéki nép mást tud a béka szólamáról, a midőn elmagya- 

 rázza, hogy bizony háromféle béka beszél, még pedig nemet, tót es ma- 

 gyar, így: 



«Néuiet béka: «Komm, kmmu, kom, kum!» (Jer). 



« társa: «Wart, Wart, Wart!» (Várj). 

 Tót béka: «Cso^zse'~"je^^toto? cso^"zse~je^toto ?» (Mi az?)^ 



Magyal" béka: «Adta teremtette, adta teremtette!» Mire mind elbújnak. * 



Nem elég az hozzá, hogy itt minden szótag hangfestő s a legfinomabb 

 észlelés és leleményesség tanúbizonysága, de itt azonkívül még valóban 

 három fajnak tavaszi szólama van festve, a midőn mind a vízben s több- 

 nyire egyiitt tartózkodik. A «komm, kumm» nyilván a tüzhasu béka 

 (Bombinator igneus), a «Wart» kétségkívül az erdei béka (líana tempora- 



* Dr. L. H. «Tliierstimmen» Freibnr» l(S7i. 



'■* Német tájszólásban adva s ezt jelenti: G. mit lőzöl ? 11. borsót! G. lu)),'yan 

 ízlik? H. pompásan! 



^ Ifíen ííyorsan egymásután kimondva! 



* Ezt a közlést Ft. Torma Józskf kanonok és doroszlói pb'liános úrnak, ki Szeged 

 szülöttje s kiváló barátja a természetnek, kösziniöm. 



