21i 



róla, munkálkodása kiadott részének nem volt maradandó, messze kiterjedő 

 hatása, Petényi mintha csak eltűnt volna. De a kinek van fogalma arról •: 

 mi és mennyi lehet gyümölcse egy szorgalmas ember harminczévi műkö- 

 désének, az nem nyugodhat meg; annál kevésbé, minél biztosabb az, 

 hogy Petényi rendkívüli közlékenységével, kedvencz szakmája terjesztése 

 érdekében folytatott országos agitácziójával, nagy körre kiterjesztett leve- 

 lezésével, mely az állattan és a szűkebb értelemben vett madártan első- 

 rendű csillagait, egy CuviER-t, Bkehm, Naujiann, Beckstein, BALDAMUs-t is 

 fölkereste, s így sokakat tájékoztatott tanulmányai állására, jegyzetei 

 bőségére nézve. 



Ezenkívül az évek során azok a külföldi Ürnithologusok, a kik 

 Petényi kortársai voltak, mindenképen igyekeztek is, hogy Petényi hátra- 

 hagyott madártani észleleteit puhatolják, azoknak kiadását szorgalmazzák ; 

 mert a madártannal is csak úgy áll a dolog, mint számos más szakunkkal, 

 hogy t. i. hazánk speciális viszonyai kimerítőbben letárgyalva nincsenek s 

 ennélfogva leginkább azok a viszonyok, a melyek az alakok földirati elter- 

 jedésére nézve mértékadók, függőben maradtak, mintegy akadályt képez- 

 nek a tudomány haladó útjain. 



Legélénkebb lett a külföld érdeklődése, a midőn nekem ki- 

 mutatni sikerűit, hogy a Nucifraga caryocatactes tojás fölfedezésének 

 elsősége Petényi-í illeti. Ezt az adatot Tschusy-Schmidhofen Victor 

 művében fel is használta s ez alkalommal a Petényi hagyaték ügyét is 

 szellőztette. 



A kéziratok ügye ez idő szerint a következő stádiumban van: 

 Petényi azokat a magyar Tudományos Akadémiának hagyományozta s az 

 Akadémia « Értesítő »-jében foglalt jegyzőkönyvi kivonatokból ilyen ügy- 

 menet tűnik ki. Az 18o5-dik év október 29-kén tartott osztályülésen a 

 titoknok emlékbeszédet tartott Petényi felett s indítványozta, hogy ugy 

 kezirati hagyatéka mint elszórt munkálatai is együttesen kiadassanak. Ezt 

 az osztályúlés egyhangúlag elfogadta (Ért. 1855. p. 548). Az 1857-dik év 

 június ^"I-ki összesűlés elhatározta, hogy Petényi természettudományi 

 munkái kinyomassanak (Ért. 1857. p. 310). Az ügy ezután 1865-dik évi 

 május 29-ig nem fordult elő ; de ekkor terjesztettek elő az első füzet, mely 

 Petényi életrajzán kívül az őslénytani rész ele.jét tartalmazta (Petényi 

 hátrahagyott munkái, szerkesztette Kujunyi Ferencz, I. füzet 1864). 



Az osztályúlés, melynek a füzet bemutattatott, a már előkészített 

 folytatás iránt is intézkedett ; de a folytatás máig sem következett be. 



A minden bizonynyal legéïtékesebb, mert leggazdagabb madártani 

 részről való intézkedésnek menete nem követhető elég biztonsággal, s a 

 magánúton nyert felvilágosításokból csak annyi tűnnék ki, hogy ez a rész 

 bírálatra adatott ki s megbírálás után némely töredékek kivételével, 

 melyeknek egyike — a sólymok — dr. Tauscher OvuLÁ-ra bízatott, egy 



