219 



hátsó ujj (')'" (13 '»'/„i), karom 4'" (9 '"/,„) ; a puha híbak az araszukon sze- 

 lesek, az ujjakon egyenlőtlenül táblázottak, zöldes ólom színűek, piszkos 

 fehér bevágásokkal. — Az ujjak talpa piszkos sárgaszürke ; a karmok sötét- 

 barnák, hegyeik feketések. 



Az Sihó farkfcdök és az ahá szárnyfedők, Yal&imnt a legközépsö tollak 

 alig 2'" (4*5 «y,„) szélesre, a legkülsők azonban 10'" (22 ^'^) szélességre 

 is szép élénk sárgák (Hochgelb, jonquillesárga) ; s ugyanolyan a fark he- 

 gye is. 



Fejének felső része, a nyak hátsó része, a hát felső része (a tarkó felé) 

 és nagyobbrészt a vállak is — melj'eknek színe a szárnyak felé feketebarná- 

 val van keverve — és a hát alsó része (a farktő felé) világos olajsárgás-zöld 

 színű, közbül elrejtőzött sötét szár-csíkokkal; a legutóbbi rész azonban 

 lassanként már az oliva-aranysárga, csíkozatlan farktöbe megy át. 



A kis szárnyfedő túliak csíz -zöldek és feketés felhőz etűek; a n(((iy 

 szárnyfedők és a hátsó szárnyak kifelé olivaszürke-zöldek, befelé fekete-sziir- 

 kék, a többi evezőtollak valamennyien feketeszürkék, homályos fehér kor- 

 mányzó-élekkel s ugyanolyan végfoltocskákkal. A lecjliosszabh evezőtolUik 

 felső szárnytakarói, valamint a fiókszárny (alula) homályos feketék, az elsől)- 

 biek nagy, fehérsárga — a befutó fekete gerinczcsíkok miatt kissé osztott — 

 végfoltokkal , miáltal egy megszakított harántszalagocska keletkezik. — 

 Afelsőszárnykonnányzók zöldes szürkék; a felső farkkormányzók világos 

 sárga olajbogyó-zöldek, fekete szárvonalakkal, hosszaságok felétől kezdve az 

 aranysárga végszalagig lefelé mindig feketébbek ; a farkon számos durvább 

 szürkebarnás, elrejtett harántvonalak vehetők észre; a legalsó farktollak hátul 

 és elől aranysárgák, középütt feketeszürkék, de mégis erős csíz -zöld lehel - 

 lettel borítvák. 



A pillák csíz-zöldek; íikantárok sötétszürkék, kissé a csíz-zöld színbe 

 játszók, az áll piszkos fehérszürke, olajbogyó- sárgán pettyegetve ; a torok és 

 /'í'//^, valamint az egész előnyakrész piszkos fehérszürke, az elsőbbi elrejtőzött, 

 jelentéktelen, az utóbbiak pedig lefelé mindinkább — mind nagyságra, mind 

 szín-erősségre nézve — fokozódó sötétszürke, hegyeiken csíz-szürke szár- 

 vonalakkal, melyek a mell felé ugyanolyan színű foltokba mennek át. 



A pofák szürkés csíz-zöldek. 



Mellének alsó része és a has középrésze piszkos fehér, erösebb sárga 

 leliellettel, az elsőbbi feketebarna szárvonalakkal, az utóbbi többnyire 

 foltok nélkül. A test törzse ugyanolyan, de az aranysága K'hellet már oly 

 erős rajta, hogy határozottan ez a szín válik uralkodóvá. 



Lába szára belül szürkés és sárga, kívül csíz-zöld és fehérszürkes habos. 



A madáron nagy költési faltok voltak észrevehetők. Belén ket hosszúkás 

 vakbél, az izmos-bönyés gyomorban két szétdarabolt cserebogár. Petefész- 

 kében niiír borsónagyságú i)eték voltak. 



Költés, költó'-helyek. fészekrakás. — A t.-szt.-nuírtoni erdőben, I84('>. 



