kihívják a megfigyelést s hova továbl) irtózat helyett az érdeklődést költik 

 föl az emberben. 



Nem lehet szándékom itt e helyen, mely a dolgozatok terjedelmére 

 nézve korlátokat kénytelen szabni, az Amphibiák életviszonyait részletesen 

 tárgyalni. Szándékom csak az alakok általános jellemzése s a magyar Fauna 

 érdekében való kimutatása ; de minden bizonynyal örvendenék, ha sikerülne 

 az uralkodó előítéletet bár csak kis részben is megingatni. 



AMPHIBIA. 



Oly csupasz börü, hideg piros vérű gerinczes állatok, a melyek életök 

 bizonyos szakában kopoltyúkkal, későbben tüdőkkel légzenek. 



A test alakját tekintve két főcsoportra oszlanak. Az első csoportba tar- 

 tozók teste hosszan nyúlt, farkos, négy lábbal (Amphibia caudata) ; a második 

 csoportba tartozók teste rövid, farknélküli két pár végtaggal (Amphibia 

 ecaudata). 



. SZAPORODÁS. 



Az Amphibiák vagy élőt szülnek (Salamandra, tűzgyik), vagy tojá- 

 sokat raknak a vizbe. A tojások vagy egyenként vizi növényekhez tapad- 

 nak, vagy tömegesen, kocsonyás-burokba rejtve csomókat és gyöngj^sorokat 

 képeznek — (Triton, Eana, Bufo, Vizigyik, Béka, Varangy). 



Az élőt szülök porontyai hasonlítanak a szülőkre ; eltérnek tőlük abban, 

 hogy lábnélküliek és kopoltyúsok. Átalakulások abban áll, hogy a végtagok 

 fejlődése után a kopoltyúkat tüdők helyettesitik. 



A tojásból kikelő poronty vagy hasonlít a kifejlettekre (Triton) vagy 

 egészen más alakú (Béka). Az utolsó inkább halra mint békára emlékeztet, 

 azért nevezte a nép, ebihalnak v. békahalnak. 



Testök gömbös, lábatlan ; hosszú evező fark segiti elő a mozgást ; 

 külső kopoltyúkkal lélegzenek. Mihelyt végtagjaik kifejlődtek, a fai'k elszá- 

 rad s a kopoltyuk helyett tüdők működnek. 



ÉLETMÓD. 



Az Amphibiák vagy mindig vizben tartózkodnak és vizi rovarok, 

 pókok, csigák és gilisztákkal táplálkoznak ; vagj' elhagyóvá a vizet a szárazon 

 keresnek búvó helyet, a földbe lyukakat ásnak, kövek alá bújnak s erdőkben 

 moh s falomb alá rejtik magokat. Nappal a rejtőhelyeken maradnak, éjjel 

 elhagyják azokat és prédát keresnek. A prédát rovarok, csigák és giliszták 

 szolgáltatják. Télen vagy az iszapba fúródnak, vagy kövek és vastagabb lomb- 

 takaró alá mélyebben elrejtőznek és téli álomba merülnek. A tavasz legelső 

 melegítő sugara fölébreszti s hasznos munkára serkenti őket. 



