74 



ványul, s idö folytán teljesen elenyészik, s utóvégre azzá leszen, a mivé 

 lennie kell, puszta symbolummá, a melynek látása legott szeme elé vará- 

 zsolja a szakembernek az illető fogalmat összes tulajdonságaival. — Tehát 

 csak forgalomba kell tenni, csak használni kell a megválasztott szót, s a 

 megrögzülés, a megmeredés csakhamar magától bekövetkezik. 



Hogy kik vannak első rendben hivatva valamely fogalom alakjának 

 megválasztására, egy vagy más szónak műszóvá fölavatására, arra csak egy 

 felelet lehetséges : a szakemberek. Csak ök uralkodhatnak annyira tárgyu- 

 kon, hogy a fogalmaknak lényeges jegyeit összesíteni s az esetlegesektől 

 szabatosan külön választani tudják ; ök határozhatják meg leginkább, az 

 ismertető tulajdonságok közül, melyek a jellemzőbbek arra nézve, hogy az 

 elnevezésre liiinduló pontúi szolgáljanak. Eendes viszonyok közt ott, a hol 

 törvénytelenségek megteremtésével az egészséges nyelvérzéket meg nem za- 

 varták, el nem rontották, a hol a nyelvfejlesztés a literátus embereknél ép 

 úgy, mint a nép fiainál természetes úton, törvényes Iránjában halad előre, 

 ott a nyelvtudomány minden aggodalom nélkül rábízhatja s rá is bízza a 

 szaktudományra szavainak megválasztását ; nálunk azonban, a hol jó és 

 helytelen, törvény és törvénytelenség annyira egybe vannak zavarva, hogy 

 sok esetben csak a szakértők tudják őket különválasztani, a nyelvészet tel- 

 jesen indifferens néző nem maradhat, hanem a hol tudatlanságot vagy rósz 

 akaratot lát, tiltakozással kell föllépnie ; a mit ezen kívül megtehet s némi- 

 leg kötelessége is megtenni, az, hogy a hol jó akarattal találkozik, azt útba- 

 igazításával, tanácsával gyámolítsa. De ezzel véget is ér kötelessége. — Az 

 egyes tudományszakok műnyelvének megteremtése s továbbfejlesztése, az 

 már nem az ö feladatának körébe tartozik ; ez ép úgy a szakemberek teen- 

 dője, mint magának az illető tudománynak a fejlesztése. 



Ezeknek előrebocsátásával áttérhetünk a t. szerkesztőség kérdéseire. 

 A fő kérdés, milyen szó volna legtalálóbb a bastard fogalmának a ki- 

 fejezésére. «A növényeknél ugyanis — így íi"ja megtisztelő levelében a szer- 

 kesztőség — roppant sok a keverékfaj, tehát nagy a szükség a találó műki- 

 fejezésre. Eddig a botanikusok a korcs-oi használták, s mi vagyunk talán az 

 elsők, a kik a horcs-oi a difformitás kifejezésére használtuk. Hogy egészen 

 biztosan járhassunk el, ide írunk némelyeket, a melyek a sorba tartoznak. 

 A rendes fejlödésű vagy alkatú szervezettől való eltérések jelölésére a 

 tudományban a kifejezéseknek bizonyos fokozata vau használatban : 



monstruosus, az eltérés superlativusa ; még pedig per excessum (pl. két 

 fejű, négy lábú borjú), per defectum (pl. egy szemű st. efiele borjú) ; 

 diformis, vagy kevésbbé monstruosus, vagy, s leginkább egyes testrészek- 

 nek a normális alak keretén belül vagy túl való eltorzulása (pl. iker- 

 szerűen túlfejlett rovarláb) ; 

 ahnormis, épen csak az észlelhető, rendestől való elütés (pl. ha a rovar- 

 lábnál a femur, mely mindig egyenes, egy s más esetben görbe) ; 



