90 



közvetítést elvállalom. A hányan ma a természetrajz terén dolgozmik, vállalja 

 el kiki saját szakmájához tartozó latin terminológia összeállítását, tegye 

 hozzá a magyart úgy, amint legjobbnak hiszi s én megvagyok győződve róla, 

 hogy aránylag rövid idő múlva czélt érünk ; iiz állattan terén bizonyosan. 



* 

 A mondottakra Paszlavszky József úrnak egy levele ösztönözött. 

 Paszlavszky m- gondosan összeolvasta a PsTÉNYi-féle Oriolus mag}-ar és 

 német szövegét, talált több tollhibát, egy-két esetben ennél valamivel töb- 

 bet is. E dolgokat kívánom egy kis revueben eligazítani. A lapszám az 

 első kötetre vonatkozik. 



P. 217. Geruchsläppchen fordíttatott: szagláló lemezke. P. úr ajánlja 

 az «írnieynezkét»; azonban a «Läppchen») nem lemez, hanem karajka s azon- 

 felül az «orrlemezke» alatt az orr külsejére gondolunk első sorban, holott 

 itt az orr belsejében elhelyezett dologról van szó s innen van az, hogy 

 Petényi nem Nasen-, hanem Geruchsläppchent mond, mert a Geruch már 

 határozottan belső szervre utasít. A szaf/láln, igaz, hogy olyat fejez ki hatá- 

 rozottan, a mit még bizonyosan nem tudunk ; de viszont kétségtelenül ott 

 keresteti velünk a dolgot, a hol vau, mi a leíró természetrajzban igen lénye- 

 ges. Amellett e karajok tényleg útjában állanak a szagot közvetítő bevonuló 

 levegőnek, az a szagláló tehát nem olyan helytelen. 



Hornknorplicht fordítva szaruporczogós. P. azt jegyzi meg, hogy ilj'^en 

 állati szövet nem ismeretes s a madarak nyelvén a szaru fordul elő. Ez igaz ; 

 de a leírásnál képeket, hasonlatokat is alkalmazunk, hogy annál jobban 

 magyarázhassunk, s ha a húsos Psittacus nyelvre s ettől kezdve a sorokon 

 végig tapasztalható különbségekre gondolunk, akkor nem Ítélhetjük el a 

 «szaruporczogóst» mert tényleg azt magyarázza, hogy az állomány tulaj- 

 donsága szerint a szaru keménj^ség és porczogó lágyság közé esik. 



Ugyanott tényleg egy fordítási hiba áll: «Zunge ... in der Mitte 

 mit tiefgetheilter und nebenbei noch zerzaserter Spitze» a magyarban nem 

 állhat barázda, szabatosan kifejezve : a nyelv vége mélyen behasított s azonkí- 

 vül rojtosan osztott. 



A 217. lapon a magyar szövegben s a 250-dik lapon a németben 

 «A láb csüde», és «Tarsen» jelzővel ellátott kikezdésekben az ujjak össze- 

 f orradására vonatkozó tétel szabatosítandó, igy : Az elöreáUó három ujj közül 

 a mellső a középsővel az első ízig, a külső a középsővel csak tövén összenőve. 

 Von den drei Vorderzehen ist die innere mit der mittleren bis zum ersten 

 Gliede, die äussere mit der mittleren nur am Grunde verwachsen. 



Ugyan e kikezdés magyar szövegében a rokonságra vonatkozó tételben 

 «varjúfélék» helyett «Coracias» kell, hogy álljon. 



A 218-dik lapon a Az arasz táblás lemezekkel (250 1. Die Spanne getä- 

 felt).» A «Spanne» alatt csakugyan araszt érthetünk s ekkor inkább gondo- 

 lunk az előre es hátra álló ujjra, mint arra, a mit a közéletben hibásan 



