103 



hártyával, mely a leghosszabb ujjat utolsó izéig környezi. A O-dik ujj 

 csonkja gyenge, puha, hosszú, elkerekített szélű ; egy másik emelkedés nincsen, 

 helyén azonban a bőr világosabl) színű. Háta veresesbarna, fekete foltokkal ; 

 a tarkóján álló foltok gyakran A rajzot képeznek. A mirigysorok a hát 

 oldalain kevésbé emelkednek ki s a szomszéd részekkel egyenlő színűek. 

 A dol)hártya feletti rész egy háromszögű sötétbarna folt által befödve. A felső 

 állkapocs szelén levő sötét sáv gyakran pontokra oszlik fel. Czombja és láb- 

 szára haránt sávosak. Hasa folt nélküli. 



A him karja vastagabb és húsosabb. Hüvelyk-keményedese kivált a 

 párzás idejében fejlődik ki, fekete színű. A lábujjak vastag uszóhártyával 

 vannak összekötve. Hasa szürkés-fehér, ritkán foltos. Torka párzáskor 

 kékes-szürke. Hanghólyaga belső, nem lép kifelé. 



A nösténif karja gyengébb. Hüvelyk-kemenyedese nincsen. A lábujjak 

 uszóhártyája kevésbe kifejlődött. Hasa sárgás, vörösbarna foltokkal, melyek 

 párzáskor néha egybe folynak, úgy, hogy torka és hasa vörösbarna színűvé 

 lesz. Bőre a testoldalain s a hát utolsó felében érdes. Belső hanghólyaga 

 nincsen. 



TartózkodcU és életmód. Árnyékos hel3'eken, az erdők nedves rétéin, 

 lehullott falomb alatt vagy patakok és esőtócsák körül ; késő őszszel keresi 

 fel a mocsarakat és az iszapba ássa magát. Tavaszkor rétek, árkok sekély 

 vizeben történik a párzás. A nőstény több ezer tojást rak, melyből sok 

 poronty fejlődik, mely átalakulása után elhagyja a vizet, füvek közé, falomb 

 alá rejtőzik. Meleg eső után megszámlálhatatlan mennyiségben lepik el az 

 utakat, úgy, hogy a béka-esőről szóló mesére szolgáltattak alkalmat. 



A múzeumi példányok következő helyekről származtak : Agteleki 

 barlang ; Turopolya ; Tátra ; Valaskóczi erdő (Mocsáry) ; Szobránczi fürdő 

 (Mocsáry) ; Homona (Mocsáry) ; Korytnicza (Mocsáry). 



Más leihelyek : Temesvár (Steindachner) ; Kassa (Jkitteles) ; Erdély 



(BiELZ). 



Élelme : Rovarok, rovarlárvák, pókok, csigák es férgek elpusztítása 

 által a mezőkre és kertekre nézve igen hasznos állat. 



4. Család: VARASBÉKÁK. ^ 



BUfONIDAE. 



A test rövid, vastag és potrohos. A test bőre egyenetlen, szemölcsös 

 és varacskás. Az állkapcsok és szájpadcsontok fogatlanok. A nyelv hoszszúkás, 

 hátulsó széle szabad és elkerekitett. A szem bogara egy \'izszintes hasadék. 



A vegt'igok erősek ; a mellsők négy, a hátulsók öt ujjal, melyek vagy 

 szál »adok, vagy félig uszóhártyások. 



• Varanjiy. 

 Természetrajzi fiúttrK. u. kniet ii. <■« iii. J'iizet. 7 



