124 



év nyarán a Nápoly vidékéről leírt szép Priocnemis rvbi era tii s Coííííi egy pél- 

 dányát a kőbányai Eákoson ep abl)an a pillanatban fogtam el hálómmal, 

 midőn az, a mezei Iringó (Eryngium campestre) virágzatáról, egy Argiope 

 Briiiniichii nevű s már megbénított nagy pókot magával vonszolni kezdett. 



II. 



Midőn 1873-ban, június hó 12-én, Szegednél a Tiszán először volt 

 alkalmam a Tiszavirágot (Palingenia longicauda Oliv.) százezernyi mennyi- 

 ségben láthatni, érdekkel szemléltem a különféle madarakat, melyek azok 

 soraiban nagy pusztítást vittek véghez. Sőt a halak is a viz fölszinére jöttek, 

 hogy a gazdag zsákmánynak részesei legyenek. Öreg halászok említették 

 előttem, hogy a nagy harcsák, melyek rendesen jelentéken}' mélységben a 

 part oldalai és a fák gyökerei között vonják meg magukat, hová a halász 

 hálójával nem fér: a «Tisza virágzásakor» onnan rendesen kijönnek, hogy 

 kedvencz eledeleikkel jóllakjanak. S talán ép e miatt hívja a nép « harcsafé- 

 reg »-nek is, főleg Gj^őr megyében. A halászok örömmel várják a Tisza virág- 

 zásának idejét, mert ekkor mindig dús zsákmányra számítanak. 



A «Tisza- vagy Maros virág» életkörülményeit részben még mai nap is 

 homály fedi ; annyi azonban már tudva van, hogy álczaállapotában a vízben, 

 főleg homokos, agyagos mély partokban ázalagokkal és apró férgekkel élve, 

 2 — 3 évig tengődik, s mint tökéletes rovar alig él csak pár óráig, mialatt 

 nemének és fajának fennmaradását eszközli. Naplemente előtt, esti 5 óra 

 után jön ki a vízből, s miután mint már kifejlett rovar még egyszer meg- 

 vedlett és subimago köntösét levetette, 8 óra után élte pályáját már meg- 

 futotta. 



Junius hó 10 — 20 közt szokott rendesen megjelenni s ekkor csupán 

 néhány napig láthatók. Ez időpontot nemcsak hazánkban, hanem honunk 

 határain kívül is megtartja. Annál inkább feltűnő tehát ama körülmény, 

 hogy a Tiszavirág zöme 1876-ban Győr mellett, rendes megjelenési idején 

 túl, egy egész hónappal késett el. Xántus János úrnak hozzám intézett szí- 

 ves sorai szerint ugyanis július hó 13 — 17 közt milliók voltak láthatók, 

 július 18 — 26 csak egyesek mutatkoztak, július 27-én pedig már egészen 

 eltűntek. Igaz ugyan, hogy a tavaszi árvíz s a júniusi esős, hideg időjárás 

 részben befolyással lehettek ez állatok megjelenési idejére ; de minthogy a 

 Tiszavirág Győr mellett a megelőző évben is több mint egy egész honajjpal 

 elkésett, úgy, hogy legnagyobb számmal csak augusztus 9-én volt látható, ^ 

 midőn pedig az említett késleltető körülmények fenn nem forogtak : a Tisza- 

 virág e két egymás után való késő megjelenésének bizonyára még más okai 

 is lehettek. 



Lásd ide vonatkdzó soraimat a ((Természettudományi Közlöny» 1875. októ- 

 beri füzetében. 



