140. 



röl a mult füzetben emlékeztem meg. ' Amiyil)an Idilönbséget találok (ter- 

 mészetesen csak a nagyító üveg alatt), liog}' itt a szélen álló tollalakú sző- 

 rökön belül még egy két sor ritkábban álló és sokkal rövidebb, áralakú 

 serteször látható, mi a rágólál)aknál hiányzik. Hasonló tagok láthatók a 

 3 — 5-ik potrohgyürün, úgy hogy összes számuk 4 pár. Ezen 4 pár nagyobb 

 végtag között láthatunk még egy-egy igen parányi tagocskát, hasonlót, de 

 kisebbet, mint az első potrohgyürün, melyhez iváskor szintén néhány 

 pete tapad. . 



A közlöttekből meggyőzödhetünk, hogy a peték elhelyezéséről bőven 

 van gondoskodva; a nagy oldalpikkelyek, a hosszú és széles u. n. farkuszó 

 a potroh csekély összevonásánál annyira elrejtik az ott elhelyezett és erősen 

 oda tapadt petéket, hogy azokhoz idegen elem egy könnyen hozzá nem 

 férhet. 



h) A HÍM IVARSZERVEI. 



A petefészeknek megfelelő helyen a (í-nél szintén 3 karajú herét talá- 

 lunk, mely alkalmasint két symmetrikus fél részleges összeolvadásából ered. 

 Az egyes karajok nyúlánkabbak (VII, t. 6. ábra), az ondóvezeték a peteveze- 

 téknél 15 — Í20-szor hosszabb ; eleintén igen vékony, egyenletesen és folyto- 

 nosan vastagodó ; természetes állásában gombolyag módjára összekuszált, a 

 gyomortól a 3-dik potrohgyürüig ér s az 5-ik lábpár csípőjében nyílik. 

 Színre sajátságos porczellán fehérségű; utolsó 5 — 8 '^^ hosszú, megvastago- 

 dott része (VII. t. G.'ábra) szürkés színű, olyan mint az izmok. Ha az ondó- 

 vezetéknek e részét friss példánynál levágjuk és hosszában felhasítjuk, úgy 

 zsugorodik össze, mintha élő féreg volna. Nagyító segítségével igen köny- 

 nyen meggyőződünk, hogy számtalan hossz- és harantfekvésü izomszálak- 

 kal bír. 



A here belsejében számos apró tömlőcskét találunk ; ezekben alakul- 

 nak a sajátságos alakú ondótestecskék. Egy-eg}^ tömlő kötőszövetből álló 

 takaróján belül (VII. t. 7. ábra, a), melynek belső felülete a belső űrtől 

 igen élesen el van különítve, sok gömbalakú sejtet látunk (VII. t. 7. ábra h) ; 

 ezekben képződnek az igen kevés mozgékonysággal bírni látszó ondótestecs- 

 kék. Ezek, felülről tekintve, szabálytalanul csillagalakúak (VII. t. 8. ábra A) ; 

 a központban látunk egy világos kis kört, s e körül két sötétebb gyiirűt ; a 

 belső keskenyebb, világosabb, a külső szélesebb és sötétebb. Ezt egy igen 

 gyöngéd hártya környezi, mely a csillag sugaraivá szétfoszlott. Ha ily ondó- 

 testecskét oldalfekvésében figyelünk meg (VII. t. 8. ábra B), azt vehetjük 

 észre, hogy belsejében serlegalakú hólyag egy szilárdabb, hengerded gyűrű 

 által van körülvéve s mindkettő egy gyöngéd, vékony hártyaburokba van 

 zárva, melynek sallangjai a csillag egyenlőtlen sugarait alkotják. 



^ Lásd I. fü'/et p. ^?,, T. tál)la, 1 G ábra. 



