na 



l);in igen ritka («In unserer Fauna sehr selten» n. o. 177. 1.). Ezen állítást, 

 amennyiben a Pelobatesnek hazánkban való ritkaságát illeti, határozottan 

 tévesnek kell nyilvánítanom : a Pelobates ugyanis hazánkban, — mint ezt 

 részint saját megügveléseim, részint másoknak alább közlendő feljegyzései 

 után állíthatom, — ép oly kevéssé ritka, mint Európa egyéb részeiben s 

 nevezetesen aránylag ujcn fDiakori ('■peu Budapest környékái ; amott pl. a 

 Gellért- és Sasheg}', a Duna s a promontori szőlőhegyek által határolt 

 lapály, az u. n, Lágymányos nedvesebb helyein, hol a kedvező évszakban, 

 kíilönösen eső után korán reggel, persze mindig csak egyenkint, de biztosan 

 feltalálható, sőt nappal is igen könnyen kézre keríthető pocsolyákban, 

 melyekben sokkal szivesebben tartózkodik, mint a varasbékák s e tekintet- 

 ben inkább közelebbi rokonával a Bombinatorral egyezik meg ; továbljá a 

 közutak és szántóföldek melletti árkok repedéseibe húzódva, vagy önmaga 

 által vájt sekély lyukakban, melyeket a frisen feltúrt föld könnyen elárul ; 

 a pesti oldalon pedig a városliget és Eákos megfelelő nedves helyein. Az 

 ivarzás idejében, mely az időjáráshoz képest márczius végére, április 

 elejére vagy közepére esik, tömegesen is találhatók ezen különben csak 

 egyenként élő békák a pocsolyákban s a varasbékáknál sokkal nagj^obb 

 élénkségök által könnyen magokra vonhatják még a nemszakértőnek is 

 figyelmét. Ez előtt mintegy tíz évvel, midőn a budapesti egyetem állattani 

 intézetében, mint tanársegéd voltam alkalmazva, nehán}" Budán gyűjtött 

 példányt tettem az egyetemi állattani intézet gyűjteménj^ébe, melyek ott 

 kétségkívül mainap is megtekinthetők. Ezen kívül Kolozsvár és Nagy- 

 Szeben környékéről is ismerem a Pelobatest, az erdélyi múzeum gyűjte- 

 ményében pedig van egy példán}^, melj^et, ha nem csalódom Herman Ottó 

 tisztelt barátom fogott Gyekén, az erdélyi Mezőségen. Ki kell továbbá 

 emelnem, hogy Schmidl Adolf az aggteleki barlangban talált egy Peloba- 

 test ^ mely kétségkívül ép úgy, mint a Piana alpinának (Pi. alpina Fitzin- 

 ger non Laurenti = Pianae temporariae var.) egy elsoványodott példánya, 

 miként Schmidl is megjegyzi, nyilván valamely nagy esőzés alkalmával 

 sodortatott a barlangba; bármily módon került azonban a Pelobates ezen 

 szokatlan helj^e, annyi e feljegyzés után bizonyos, hogy Gömör megyében 

 is előfordul s eszerint téved Jeitteles is, midőn azt állítja, hogy a Peloba- 

 tes Felső -Magyarországban hiányzani látszik '^. Végre előfordul még a 

 Pelobates Kornhubee G. A. szerint Pozsonv körül '', Kempelen Radó 



^ Die Bíiradla-Höble bei Aggtelek uml die Lcdnica-Ei.shrilile liei S/,ilitxe im 

 Göinörer Coiuitate Ungarns. — tíitziingsber. der luatbeui. natnrwiss. Classe der kaiserl. 

 Akademie der Wissenscdiaften. XXII. Bd. Wien, 18.57. .591. 1. 



' Prodroiuus í'aunae vertebrati)ram Hungáriáé Superioris. Vtnbandl. der k. k. 

 zooIog. botan. Gesellschaft iu Wien. XII. Bd. 1862. p. 287. 



^ Pozsony és környéke. Pozsony, 1S65. (A magy. orv. és term, vizsgálók 18G5. 

 Pozsonyban tartott XI. nygygyülése nlknlniából kiadott euilékkrmvvi I\ l.XXVfl. 



