i>17 



szerint pedig epén igen gyakori Heves és Külső Szolnok törv. egyesült 

 megyékben. "* 



Tekintetbe véve a felsorolt lelhelyeket (Pozsony, Budapest, Heves es 

 Külső-Szolnok, Kolozsvár, Gyeké, Nagy Szeben), úgy hiszem semmi két- 

 séget sem szenved, hogy a Pelobates fnscus hazánkban nem csak hogy nem 

 ritka, hanem ellenkezőleg országszerte előfordul, a mi különben magából a 

 Pelobatesnek eddig ismert földrajzi elterjedéséből is önkényt következik ; 

 ha ugyanis tekintetbe veszsziik, hogy a Pelobates egész Közép-Európán 

 keresztül vonulva, széles elterjedese])en a Wolga és Kaukázus által sem 

 korlátoltatik, hanem melyen behatol Európából Ázsia szivébe, — vagy talán 

 megfordítva ; ha tekintbe veszszük, hogy a hazánkat környező tartományok 

 közül a nyugatiak s éjszak-nyugatiakban előfordul, s Oroszországban ismét 

 föllép : ugy tisztán zoogeographiai nézpontl)ól kiindulva már a priori is 

 határozottan feltehetnök hazíínkl)an való biztos előfordulását. 



Legyen szabad e helyen még a hazánkl)an előforduló két Rana-fajról 

 nehán}' szót mondanom. 



A Piana esculenta termetre s sznin- nézve igen variál, ÖtuBKiBER 

 EctId Herpetologiájában ^, nem kevesebb, mint dl ily varietást ismertet, 

 melyek közül többen, mint külön fajok Írattak le, Knauer Fiugyes pedig 

 Alsó-Ausztriából 7 varietást említ fel". Ezen varietások közül két igen 

 jellemzőt akarok e helyen különösen kiemelni. Az egyik kelet-európai 

 alak, mely hazánk rónáin éri el elterjedésének nyugati határát s ez a 

 Pallas által luina ridibunda {— Pi. gigás Gmelin, Bufo ridibundus Schnei- 

 der) névvel jelelt óriási termetű K. esculenta, ugyanaz, melyet Pktényi 

 E. Tiszá-nak nevezett '', s mely a törzsalaktól meglepő nagyságán kívül 

 nagy fekete foltokkal tarkázott barna alapszíne által tér el; ezen békának 

 egy szép példánya van a budapesti e^ryetemi állattani intézet gyűjtemé- 

 nyében s nyilván több Petényi által gyűjtött (tisza-földvári) példánya a 

 nemzeti múzeumban. Egy másik igen szép^színvarietást Kolozsvár kör- 

 nyékén a Bükk nevet viselő szálas erdő árnyas pocsolyáiban találtam, s ez 

 igen feltűnő az által, hogy hasa oldalról kiindulva majd halvány, majd 

 pedig; a hímeknél, élénkebb rózsaszínű, vagy egészen bíborpiros, mely 

 szín a hátsó lábak alsó részére is elterjed s elmosódva megy át a has 

 középső tájának fehér alapszínébe. Én ezen érdekes szinvarietást több 

 évvel ezelőtt egy korai tavaszi kirándulás alkalmával találtam az irarzás 



* Heves és Külső-S/.oluük t. e. vármegj-ék leírásn. Eger, 18(JS. (A nmgy. orv. 

 és tenu, vizsg. 1S6S. Kgor])en tartott XTII. nagj'gyűlése nlkalniából kiadott emlék- 

 krmyv.) P. 187. 



•'"' Herpetologia europaea. Brannscliwoig, 1875. i'. 117. 



^ Die Reptilien und Amphibien Nieder-OesteiTeicli.s. Wien. 1875. P. i>8. 



' Fkivaldszky Imkk : Jellemző adatok Magyarország fannújához. .\ magy. tud. 

 Akadémia évkönyvei. Pest, 1864. P. 78. 



