220 



í. Litonotus grandis, n. sp. 



2. Placus striatus, Colin (?) 



3. Lacrj^maria Lagenula, Clap, (."»c Laciim. 



4. Enchelys nebulosa, Elirb. 



5. Ervilia salina, n. sp. 



6. Metopus sigmoides, Clap. & Laciim. 



7. Sparotricha vexillifer, n. g. & sp. 



8. Sticliatricha Mülleri (= Cliaetospira Mülleri et Cb. mucicola, 



Lacb.). 



9. Styloplotes appendiculatus, Stein. 



10. Euplotes Harpa, Stein. 



11. Vaginicola crystallina, var. grandis (= V. grandis, Perty.). 



Az elősorolt ázalagok közül a Placus striatus, Lacrymaria Lagenula, 

 Styloplotes appendiculatus és Euplotes Harpa eddigelé csupán tengerviz- 

 ben találtatott ; a Metopus sigmoides és Vaginicola crystallina édes- és 

 tengervízben él; az Enchelys nebulosa és Stichotricba Mülleri édesvízi 

 alak, megjegyzendő azonban, hogy mindkét ázalag oly nemhez tartozik, 

 melynek vannak tengeri képviselői is ; a három új ázalag közül az Ervilia 

 salinának rokonai az E. fluviatilis kivételével, mind tengeriek, a Litonotus 

 grandisnak fajrokonai édes- és tengervízben élnek, a Sparotricha vexillifer 

 végre az édes- és tengervízben egyaránt élő Stichotricha-nemmel áll legkö- 

 zelebbi rokonságban. Ezen összeállításból látható, hogy azon első érteke- 

 zésemben kifejtett nézetem, miszerint a benföldi sóstavak ázalagfaunája 

 sokkal közelebb áll a tengeri, mint az édesvízihez, az újabban feltalált áza- 

 lagok által csak még megerősíttetik. 



Legyen szabad e helyen az új sósvízi ázalogok leírásával együtt még 

 néhány más sóstói ázalagra vonatkozó tanulmányaimat közölnöm. 



LITONOTUS GRANDIS, N. SP. 



{YJJI. T. 1—2 ábra.) 



Ezen egész 0,4 mm. hosszaságot elérő tekintélyes ázalagot a hozzá 

 képest törpe termetű Litonotus fasciola társaságában elég gyakran, bár min- 

 dig csak egyes példányokban találtam a szamosfalvi sóstó hosszasan tartott 

 vizében. Első pillanatra könnyen Loxophjdlum Meleagrisnak lehetne tar- 

 tani, melytől azonban a Wrzesniowski által körülírt nemi jellemeken kívül 

 még egyéb, mindjárt tárgyalandó szervezeti viszonyok által lényegesen 

 eltér, a többi Litonotus-fajokkal pedig első látásra is alig téveszthető 

 össze. 



Teste has- és hátoldalra élesen el van különülve, amaz egészen lapos, 

 az utóbbinak középső szemcsés tája ellenben, különösen összehúzódott 

 testű egyéneknél, vagy midőn nagyobb mennyiségű tápszerekkkel vau zsu- 



