0^7 



Az egybekelés tárgyalását megelőzőleg szükségesnek tartom a még 

 egybe nem kelt Litonotusok magképleteiröl szólani. 



Arra nézve, hogy a L. fasc-iolának két gömbölydeil magja van, a bú-' 

 várok között nincs eltérés; én ezen ikermagok között egy rövid összekötő 

 fonalat több ízben egészen határozottan megkülönböztethettem s úgy 

 hiszem, hogy e fonál soha sem hiányzik ; a magoknak állománya rendesen 

 igen világos s ecetsav hozzáadása nélkül csak igen halványan jelelt szem- 

 cséket mutat, melyek ecetsavra jobban kiválnak, máskor ismét, úgy mint a 

 L. grnndisnál is, a mag egynemű világos alapállományában valamivel ere- 

 sebben fénytörő szürkés gömböcskéket láttam nagy szabályossággal elhe- 

 lyezve ; a magokat burkoló határhártya majd erősebben, majd gyengébben 

 van kifejlődve, majd végre egészen hiányzik. Claparède és Lachmann, 

 valamint Wrzesniowski magtestecsről egyáltalában nem tesznek említést 

 s én is úgy találom, hogy az oszlás által szaporodó nemzedékeknél a mag- 

 testecs többnyire egészen hiányzik ; Stein ellenben azt állítja, hogy az 

 egymáshoz igen közel álló magok egyetlen magtestecs által vannak össze- 

 kötve. ''"' En ily egyetlen, az ikermagok közti magtestecset csupán az egybe- 

 kelés alatt s ekkor is csak átmenetileg észleltem, a mire még alább vissza- 

 térendek. Mind a sóstóból származó, mind az édesvízi L. fasciolánál azt 

 tapasztaltam, hogy töbl) magtestecs nélküli nemzedék előzi meg a mag- 

 testecsekkel ellátottakat ; amazok oszlás által szaporodnak, míg az utóbbiak- 

 nál lehet ugyan még egyes oszlásokra találni, tulajdonképen azonban csak 

 azon nemzedéket képviselik, mely egybekelésnek indul. A magtestecsek 

 száma, az én vizsgálataim szerint, állandóan kettő, mindegyik magnak 

 meg van a maga gömbölyded, szürkés, kissé zsíríénybe hajló magtestecse, 

 mely a mag közepében látszik helyet foglalni (YIII. 0.), bár az ázalag 

 oldalfekvésénél néha, úgy láttam, mintha nem a mag belsejeben, hanem 

 ennek egy kis oldali mélyedéseben fészkelne, mit azonban egész biztosság- 

 gal eldöntenem nem sikerült. 



Az egybekelt párok állandóan ellenkező testszélökkel fekszik meg 

 egymást (YIII. :'.., 1., 5.) félig egymásra boi^üva, oly formán, mintha pl. 

 két tenyerünket I — 2 ujjnyi szélességben egymásra helyeznők, farkvégök 

 kisebb nagyobb hosszban mindig szabad s összenyomott párok azt látsza- 

 nak mutatni, hogy az egymásra boruló szegély nem egész hosszában olvad 

 össze (VIII. 5.). 



Stein az Amphileptusoknak, melyekkel a Litonotusokat is összefog- 

 lalja, egybekelésénél létrejövő változásokról ezeket mondja: «Egybekelés 

 alatt más változást nem szenvednek, mint azt, hogy a magtestecs ondó- 

 tokká (Samenkapsel) fejlődik, miként ezt Baliuani kimutatta az Amphi- 

 leptus Anasnál (?), én magam pedig más fajoknál észleltem : a/t azonban, 



'" üer Oi-ííanisui. d. Inf. II. Al. th. Vna. <ií-. 



