228 



liogy mi lesz a szaporodási szervekl)öl az egybekelés befejeztével, még 

 senki sem fürkészte ki.» ^'^ Bütschli pedig a L. fasciolával közel rokon 

 Amphileptus anas egybekelési folyamatát a következő szavakkal adja elö : 

 «Az Amphileptus Anasnál, mely ázalagot Bali^iani is vizsgálata tárgyává 

 tett, az egybekelés alatt úgy láttam, hogy mindegyik állat két tojásdad 

 magja oly szorosan közeledik egymáshoz, hogy az egybekelt példányok 

 mindegyike látszólag csak egy, meglehetős tekintélj^es magot tartalmaz. 

 Ezt egy orsóalakú ondótok szorosan megfekszi, 16 óra után ismét vizsgál- 

 tatván az állatok, 3 — 3 csaknem egyenlő nagy, világos gömböt tartalmaz- 

 tak, melyek a testtartalom mozgásai által sokszorosan ide-oda taszíttattak. 

 További 4 óra lefolyása után ezekhez még egy negyedik, kisebb világos 

 golyó járult. 4 órával később az egyik állat golyói meglehetős határozat- 

 lanok lettek, a másikban ellenben még kivehetők voltak. 2 óra múlva az 

 egyik állatban egy meglehetős nagy világos test lépett fel határozottan s 

 mellette még két kicsiny világos golyó volt láth.itó. Most, talán egy törté- 

 netes nyomás következtében, fájdalom, szétvált a két állat. Az állatok egyi- 

 kében 12 óra múlva is látszott a nagy világos golyó s mellette a két ki- 

 sebb, melyek mindegyike egy sötétebb testecskét látszott tartalmazni.»^^ 

 A L. fasciola egybekelésére vonatkozó vizsgálataim sokban megegyeznek 

 BüTscHLi-nek a rokon Amphileptus Anasnak egybekelése körül tett tanul- 

 mányaival, egyes részletekben azonban többet sikerült látnom, mint 

 BüTSCHLi-nek, míg más részletekben ismét Bütschli vizsgálatai szolgál- 

 hatnak az enyéim kiegészítésére. 



A még két maggal s két magtestecscsel bíró, tehát nyilván még csak 

 rövid idő előtt egybekelt párokon több órai figyelemmel kisérés után az 

 egybekelés indította első változást abban találom, hogy a két mag felduz- 

 zad s duzzadásának következtében egymáshoz közelebb látszik húzódni, 

 egy testbe azonban nem folynak össze, még a magtestecsek, melyeknek 

 állománya világossá lett s szürkés színét és erősebb fénytörését elveszti, 

 csakhamar összeolvadnak egy tojásdad, vagy citromalakú testbe. Ez az a 

 páratlan «ondótok», melyről az Amphileptusnál Balbiani, Stein és 

 Bütschli egyaránt megemlékeznek s mely határozottan a két megvilágo- 

 sodott magtestecsek egybeolvadása által jött létre ; meg kell azonban 

 jegyeznem, hogy az ily módon egygyé olvadt s állományában is megválto- 

 zott magtestecseken azon jellemző hosszirányú sávolyzatot, mely pl. a 

 Paramaciumoknál s az Oxytrichináknál oly jól kivehető, nem voltam képes 

 megkülönböztetni. — Az ezt követő változás abban áll, hogyanagyra duz- 

 zadt magoknak mindegyike szétesik 3 — 4 gömbre, még pedig nem ismételt 



" Der Organ, d. Infus. IL Pag. 86. 



^^ Einiges ülier Infusorien. Arch. f. Mikroskop. Anat. IX. Ban^l. 4. Heft. 1873. 

 Pag. 667. 



