52!t 



oszlás utján, hanoin efívszenc darabolódik fel (Vili. A., a magokból f(!Jlö- 

 dött gömbök árnyékolása a rajzon kissé erős) ; ezen gömbök lassanként 

 határozatlan körvonalúak lesznek s végre beleolvadnak az ázalag béli)las- 

 májába. Ezalatt a magtestecsek összeolvadásából fejlődött test szintén 

 határozatlan körvonalúvá lesz s miután fénytörése ekkor az ázalag proto- 

 plasmájáétól nem különbözik, alig vehető ki, hogy azonban nem enyészik 

 el, erről az egybekeléssel járó változások ezen stádiumán levő ázalagoknak 

 ecetsavval való kezelés által, határozottan meggyőződtem. Midőn a mag 

 szétesése utján létre jött gömbök az ázalag plasmájába már beleolvadtak, 

 ott, hol az egygyéolvadt magtestecsekből fejlődött képlet foglalt helyet, 

 nyilván ennek kettéoszlása által, két világos gömb lép fel, melyek nem 

 egyebek, mint az új magok, melyekben magtestecsek még nem fejlődtek 

 ki (YIII. 4.). Az alatt, míg a szétesett magon leírt változások véghez men- 

 nek, az ázalag bélplasmájának rögöcskéi lassanként elenyésznek, azaz a 

 mindenesetre igen élénk anyagforgalom körébe vonatnak s helyettök igen 

 erősen fénytörő, áteső világításnál feketének látszó szemcsék lépnek fel, 

 mely sötét környezetben a két új mag mintegy kiviláglik (VITT. 4.), e mel- 

 lett az ázalag testének egyéb réeze feltűnő világos és színtelen lett s a bal 

 oldalt szegélyző pálcikák is gyakran elenyésznek. Az egybekelt párok ren- 

 desen ezen sötét szemcsékkel telve válnak el egymástól, úgy hogy ezekről 

 az egybekelve volt Litonotusokat jól fel lehet ismerni ; ritkább azon eset, 

 hogy a párok még tovább is egybekelve maradnak s csak az után hagyják 

 el egymást, miután a sötét szemcsék ismét elenyésztek (VlII. ').). 



Az ázalagok egybekelésével foglalkozó több búvár tesz említést az 

 épen kiemelt sötét szemcsékről s Bütsciili fellépesöket az egybekelés alatt 

 végbemenő igen élénk anyagforgalommal hozza kapcsolatba ; ^*' e felfogást 

 teljesen indokoltnak vélem s csak annyit akarok hozzátenni, hogy tekin- 

 tetbe véve, miszerint ezen szemcsék egészen a rovarok MALPKiiii-féle edé- 

 nyeiben előforduló húgy-tömörödményekre, nevezetesen az alsóbb állatok- 

 nál annyira elterjedt húgysavas nátron rögöcskék emlékeztetnek, nagy 

 valószínűséggel tehető fel, miszerint húgy-tömörödményeknt'k megfelelő 

 bomlási termények, melyek részint az alfelnyiláson, részint talán ismét 

 feloldva a lüktető ürese által üríttetnek ki. E bomlási termények némely 

 ázalognál a proto[)lasma «íramlásába jutván a testvégeken, ott, hol az 

 áram elhajlik, lerakatnak s e helyeken azután azon sötét foltokat képezik, 

 melyek pl. Paramaecium Aureliánál s számos Oxytrichinánál a mellső és 

 hátsó testvégen, a Metopus sigmoidesnél csupán a mellső testvégen, a 

 Vorticellináknál pedig a kocsányvégen fordulnak rlő : ide tartoznak to- 



" Stulien üUer ák- ersleu Eut\vickclunf,'svor<ían<,'e der Eizelli'. die ZelltlieihniLT 

 und die Coujufîation der Infusorien. Ablmndl. d. Senc-lionlnUfíisclicn nntintorsclu-nden 

 Gesellsch. Frankfurt a. M. 187(>. Paj?. 4í21. 



Tenmiizrliiíjzi /iizfirl:. li. kniet l\. •flizil. 15 



