237 



Szükségesnek tartottam az Enclielys-nemet saját megfigyelései mre 

 támaszkodva tisztázni, miután mind Ehreniíkrg , mind Clapakedf, és 

 Lachmanx után indulva nehéz a fajokon eligazodni; a Dr.iAUDiN-féle fajo- 

 kat, melyek hiányos leírás miatt alig ismerhetők fel, egészen tekintet nél- 

 kül hagytam. 



A szamosfalvi sóstóhan élő E. nebulosa szervezetéről csak annyit 

 akarok megjegyezni, hogy garatja nem visel összliüzékony bunkós pálci- 

 kákat, míg az édesvízi E. nebulosánál rendesen megkülönböztethettem 

 vagy 4 nyúlánk, csaknem a test közepéig érö pálcát, vagy S rövidebbet. 



Már EiiRENRERíi is említést tesz arról, hogy az Enchelysek felette 

 falánkak s aránylag igen nagy ázalagokat is képesek elnyelni, A szamos- 

 falvi E. nebulosák zsákmányát kizárólag a roppant nagy számmal előfor- 

 duló s általam varietas annulata név alatt leirt Yaginicola crystallinák 

 képezték. A kis rablók betolakodnak a Yaginicolák tokjába s miután az 

 összepattant ázalagra felhányt, ajkukkal mintegy rászítták magukat, szerfe- 

 lett kitátják szájokat, hogy a zsákmányra végre, mint az Amphileptusok, 

 ráhúzzák magokat. A zsíkmányra szert tett Enchelysek vékony burkú 

 tokot választanak ki a Vaginicola kelyhének belsejében, melyet néha csak 

 egy haránt válaszfalból állónak találtam (IX. 7.), ezen belül kényelmesen 

 megemésztik a zsákmányt s vagy nem szaporodva bújnak ismét ki, vagy 

 pedig 2 — 4 részre oszolnak (IX. 8.) s így megszaporodva rajzanak ki a 

 Vaginicola kelyhéböl. Édesvízben gyakran találtam E. nebulosákat, melyek 

 csoportosan együtt élö Vorticellákat nyeldestek el s néhány nap alatt ezek- 

 nek igen nagy számát egytöl-egyig elpusztították, nekem, ki épen ezen 

 Yorticellák tanulmányozásával voltam elfoglalva, nem csekély boszúsá- 

 gomra. 



EKVILIA SALINA, u. sp. 



(IX. tábla, 12—14. ábra.) 



Ezen parányi ázalagot, melynek középnagyságii példányai mintegy 

 0-02 «^^,j, s csak gyérebben előforduló nagyobb egyénei érnek el 0*03 — 0-04 ■»'/^ 



melyek a jellemző rajzok utáu Ítélve, az E. gigasuak látszanak megfelelni (Obsen-ations 

 (Vhistoire naturelle, faites avec le micro.scope. II. partie du tome I. l'aris. 1 754. Chapitre 

 XXXIV. Pag. 82. Planche 12.) ; Müller Enchelys Spathulája (Animalcula infusoria. 

 Hauniae. 1786. Pag. 40. Tab. V. Fig. 19—20.), melylyel synonym Ehrenbro Leuco- 

 phrys Spathulája (Die Infusiansthiere. Pag. 312. Tai. XXXII. fig. 3.), .s Dujardin Spathi- 

 dium hyaUnuma (Hist. nat. des InfuÎoires. Pag. t58. PI. VIII. lig. 10.1, s végre Pkrty 

 Habrod'on curvatusa (Zur Kenntniss kleinster Lebensformen. Bern. IS52. Pag. 147. Taf. 

 V. íig. 10.), szintén az E. gigasuak telelnek meg. — En ezen ázalagot Kolozsvárt és 

 Nagy-Szebenben büzhödö utcai pocsolyák vizében igen gyakran s mindig felette nagy 

 mennyiségben találtam s vizsgálataim szerint, — legalább az említett lelhelj'eken, — 

 nem állandóan bír több üresével, miként Stkin állítja, hanem rendesen csupán egy 

 nag>- hátsó testvégi üresével, melyhez csak kivételesen járul még több az egész test 

 hosszában szétszórt kisebb iiicst-. 



