211 



indoküUiíitó, íi,z t. i., liojj;y a/ összes szervezeti viszonyok, ertem itt a. test 

 általános alakj;ít, iVile^ azt, vajon tengelye körül csavarodott-e vagy nem, a 

 szájnak s alfeluyilásnak helyét, a szájperenmek s garatnak, — ■ ha ugyan 

 ki van fejlődve, — szerkezetét, a magképletekuek helyét, szerkezetét s eset- 

 leg számát is, a lüktető üresének vagy üreseknek helyét, a myophanrostok- 

 nak jelenlétét vagy hiányát, s csakis ezekkel együtt a csillószőrözetre vonat- 

 kozó jellemeket, s mint minden természetes csoportosításnál, ugy itt is, oly 

 módon kell eljárnunk, hogy egymás mellé helyezzük azon alakokat, melyek 

 egymással a jellemek legtöbbjére nézve megegyeznek. Ezeket tartva szem 

 előtt, a Sparotrichát, mint már említem is, nem lehet más hová helyezni, 

 mint az Oxytrichinák közé, melyekkel hossztengelye irányában gyengén 

 csavart testalakja, szájának helye, szájperemének szerkezete, kettős magja, 

 lüktető ürcséjének helye, a myophanrostoknak teljes hiánya által megegye- 

 zik s csupán abban tér el, hogy hátoldalán is visel elszórt csillószőröket ; 

 hogy pedig ez nem szolgálhat okul az Oxytrichináktól való elválasztásra, e 

 mellett még azon körülmény is szól, hogy az alább tárgyalandó Stiehotriclia 

 szintén viseL hátán csillószőröket s továbbá az, hogy Stein maga is korábbi 

 vizsgálataitól eltérőleg kiemeli, hogy újabb vizsgálatai azon meglepő ere % 

 menyre vezették, miszerint a Stiehotriclia secunda hátoldalán üí rézsút 

 lefutó csillószőr-sort visel, mely lefutási irányában a 3 hasoldali csillószőr- 

 sort szeli. ^^ A Stiehotriclia általában igen közel áll ázalagunkhoz, melytől 

 lényegesen csupán abban tér el, hogy száj melletti sertéivel összefüggő zászlót 

 képez, hogy csillós/őrei gyengébbek s szétszórtak, s hogy végre nem képes 

 azon excessiv megnyúlásra s villámszeríí gyors összepattanásra, mely a 

 Stichotricha-nemet jellemzi ; közel áll továbbá az Croleptus-nemhez is, 

 melytől csillószőrözöttségetől eltekintve, főleg abban tér el, hogy homlok- 

 horgokat, melyek az Uroleptus-nemre jellemzők, nem visel. 



A rendelkezésemre álló irodalomban csupán egy ázalagot találok, 

 mely a Sparotricha vexilliferre emlékeztet, s az a Cohn által Lembus velifer 

 név alatt leírt lielgolandi tengeri ázalag ; •'" Comn ázalagánál azonban az 

 egész felillet síirün iílló esillószíirökkel l)oritott, lükteti") ürcseje testének 

 hátsó végén foglal helyet, — magképleteket ConN-nak nem sikerült meg- 

 különböztetni, — s végre egész felülete harántul gyiirüzött, mi csak oly 

 ázalagoknál fordulhat elő, melyek hosszirányú myophonrostokkal vannak 

 ellátva, midőn ugyanis ezek kissé meg vannak rövidülve, a kéregplasniiít 

 gyűríís redőkbe szedik: ily rostok pedig a Si);tr()trieli;íniíl ep oly kevéssé 

 fordulnak eb"), mhit a többi Oxvtrichinákn.il. 



'- Der Orgiinisnins II. Abtli. l'ag. liü. 



••■■' I.l. niíí. V-.iií. 270., Tiif. XIV. Imr. l!á— 18. 



