2iu 



(liidorokiiak aliikja s nagysá^'a a szerint változik, a iiiiut a/ Aciiicta a p.-iii- 

 céll)ól többé-kevt'sbbc- kiszorítja, vaj^y visszavonja. A tap()gai()k karcsú, 

 fonalas krpletek, teljesen niej^nyiilva többnyin' egy vcggöiiiböeskét viselnek, 

 csak ritkiín vcg/.odnck egyszerűen esonkítottan, vagy kissé elhegyesedve; 

 teljesen soha sem vonatnak vissza a dudorba, hanem nyugalomban majd 

 egyenesen, mereven kiáll vegök a visszahúzott dudorl)ól s a plasma belse- 

 jébe melyen követhetők (X. G. 8.), miríil már Ehrknueríi íh tesz említést, 

 majd ismét kissé megpetyhüdve állanak a duzzadó dudorokon (X. 0..), vagy 

 végre egyszerű tompított végű rövid pálcikiikhoz hasonhtauiik (X. 5.). 

 Visszahúzódás közben vagy egészen sima felületűek maradnak s oly kepét 

 adnak, mintha egy merev tü valamely tárgyba ])i'nyomatnék, vagy pedig, 

 nevezetesen hirteleni megnnidűlésnel, pörgen, dugaszhuzóhoz hasímló csa- 

 varulatokat képeznek, melyek a toviíbbi megrövidülésnél lassankent ismét 

 elsimulnak. Hertwig a Podophryagemnnparánál kétféle tapogatókat külön- 

 böztet meg : u. m. hosszú hegyesen végződő, s visszahúzódás alatt pörgén 

 csavarodó rablófonalakat (Fangfuden) és ezeknél rövidebb, szívókorongocs- 

 kával végződő s pörgén nem csavarodó szívófonalakat (Saugfäden); amazok 

 a zsákmány megragadására, ez utóbbiak annak kiszívására szolgálnak s való- 

 színűnek tartja, hogy a tapogatók alakjára s élettani feladatára vonatkozó 

 különbség a t()bbi Acinetinák tapogatóira is áll •^". Ily különbség mind az 

 A. tuberosa, mind más Acinetinák tapogatói között tényleg létezik ugyan ; 

 azt azonban egy általam vizsgált Acinetinánál sem találtam, hogy a tapo- 

 gatók közötti különbség állandó volna, azaz hogy, mint Hertwig állítja, 

 bizonyos tapogatók állandóan ral)ló fonalak, mások pedig állandóan szívó- 

 fonalak lennének ; ellenkezőleg úgy találom, hogy ugyanazon tapogató a 

 körülményekhez képest kűlönbíwő alakot ölthet. A félig kitolt tapogatók 

 rendesen valamennyien csonkítottan végződnek, midőn azután ezek meg- 

 nyúlnak, mintegy lesbe állanak s a zsákmány-kiszívásra elkészülnek, szabad 

 végok kisded gömböcskévé duzzad ; azon esetben, ha a tapogatóit kibontott 

 Acineta hosszasabban nem tehet szert zsákmányra, a többiek csoportjából 

 egyes tapogatók kilepnek, nnnt szívófonalak szerfelett megnyúlnak s sza- 

 bad végűk egészen elhegyesedik s ezek a ÜKRTwiG-féle rablófonalak. Mi- 

 után pedig mindig csak 1 — 2 tapogató van ily enísen megnyúlva, — gyak- 

 ran egy sem, — igen természetes, hogy ezen előőrsök nem képesek valamely 

 nagyobb ázalagot legyőzni, hanem azt, miután végokon mint a lépesvesz- 

 szön megragadt, a többi szívásra kész rövidebb tapogatóhoz vonszolják 

 mi közben gyorsan összehúzódván dugaszhúzószerűleg csavarodnak : ily 

 csavarodás azonban, gyors megrövidülésnél, a gombosvégű tapogatóknál 

 is észlelhető. Hogy a messziic kinyújtott rablófonalak mint szivófonalak is 

 szerei3elhetnek, err(")l az A. tuberosiiiiiU valamint más Acinetináknál is, hata- 



*'■' Jd. Ilin. l'ají. i)<). 



