252 



Ismeretes, hogy az Aeinetinák ébrényeinek rajzorugyeinek, vagy raj- 

 zóinak fejlődését illetőleg két különböző s egy közvetítő nézet uralkodik; 

 Claparède és Lachmann, továbbá Liebkrkühn "* szerint a rajzók egészen 

 az anya Acineta magjából fejlödnek , még Engfl:mann, ^^ Heiítwig és 

 BüTSCHLi szerint a rajzónak ceupán magja származik az anya Acineta 

 magjától, testének többi része ellenben az anya protoplasmájától, melyből 

 a mag körül egy protoplasmarészlet mintegy kimetsződik, köröskörül rá 

 rakodik s a rajzónak testévé válik ; Stein szerint végre az Aeineták rajzói 

 vagy a mag csapalakú nyúlványa körül fejlődő rügyböl, — tehát az anya 

 magjából és protoplasmájából, — vagy pedig a magnak egy lefüződő rész- 

 letéből fejlődnek. ^^ 



Én az A. tuberosa rajzóinak fejlődésmenetét a következőnek találtam 

 s megjegyzem, hogy számos édesvízi Acinetina rajzóinak fejlődését az A. 

 tuberosáéitól semmiben sem találom eltérőnek. A rajzók fejlődése avval 

 veszi kezdetét, hogy az Acinetának magja ketté oszlik, majd egyenlő 

 nagyságú részekre, majd pedig egyenlőtlen nagyságúakra, s ez utóbbi eset- 

 ben a kisebb rész a magról nem annyira leszelödni, mint inkább kisarjad- 

 zani látszik. Az előbbi esetben, mely oly egyéneknél fordul elő, melyek 

 rajzót még nem bocsátottak s melyeknek magja aránylag nagy (X. 8.), 

 plasmája pedig duzzadt s a páncélt csaknem egészen kitölti, az anya Aci- 

 neta plasmája csak annyiban járul a rajzónak képződéséhez, hogy a raj- 

 zóvá fejlődő sarjadék növekedése részben az anya Acineta anyagkészletei- 

 nek rovására történik, a nélkül azonban, hogy az ébrény táplálására szol- 

 gáló plasmarészlet az anyai testből kiszelödnék. Az utóbbi esetben ellenben, 

 mely oly egyéneknél fordul elő, melyeknél a mag, rajzóknak ismételve tör- 

 tént fejlődése következtében, tetemesen megkisebbedett (X. 4,, 5.) a 

 magból kiduzzadó sarjadék körül az Acineta rögöcskékkel telt bélplasmá- 

 jából egy a sarjadékot körülburkoló réteg szelődik ki, ez azonban koránt- 

 sem válik egyszerűen a rajzónak testévé, — s bizonyára igen nehezen is 

 volna képzelhető, hogy egy ébrény, mint a lavina, rárakódás által növe- 

 kedjék, — hanem a magrügyre rakódott plasmaréteg csupán azon nyers 

 anyagot szolgáltatja, melyből az testét felépíti s melyből oly módon táplál- 

 kozik, mint pl. egy Chytridium-sejt gazda-sejtjéből, mint a gerincesek 

 petesejtjei a GRAAFF-féle tüszőcskét bevonó szemcsés hártya (membrana 

 granulosa) sejtjeiből, vagy a rovarok petéi az úgy nevezett székrekesz 

 sejtjeiből. Hogy az ébrénynyé fejlődő magrügy s az anya Acineta plas- 

 májából kivált réteg között tényleg ily viszony létezik, ezt legvilágo- 



■^* Ueber Protozoen. Ans einem Seudschreil)en a C. TIi. von Siebold. Zeitsclir. 

 f. wiss. Zoologie. VIII. Bd. 2. Hft. 1856. 



"^' Zur Naturgeschiclite der Infusionstliiere. Zeitschr. f. wiss. Zoologie. XI. Bd. 

 4. Hft. 1861. Pag. 307. 



^^ Der Organismus. II. Th. Pag. 139. 



