267 



ezentúl a maiíyar Revuenek kül()u rovatot nyisson, a szerkesztést l)arátiink í's 

 munkatársunk Dr. Horváth Géza úr íbfrja jítvenni. Azonban úgy találjuk. Iioltv 

 csupán csak e füzetek tartahn:ínak ismertetésével kevés van elérve, mert a kiilfoM 

 természetrajzi munkálkodásunk teljes képét oliajtaná Litni. Ezt adni natívon is 

 érdekünkbt'n van, mert arra való, hojív a rólunk tiípliílt liibás véleményt elő- 

 nyünkre javítsa. Ezért fölkérjük mindazon ejíyleteket és társulatokat, n melyek 

 kiadványaikba a természetrajzi szakokat befop;adták. sziveskedjenek az iitolsc'» évfo- 

 lyamba foglalt értekezéseket velünk köz()lni. A k()zlés fornulja — DrniiUEiLt- 

 követve ez: << Természetrajzi Eüzetek» évnej^yedes foly()irat az iillat-, níivény-, 

 ásvány- és őslénytan köréből, kiadja a M. N. IMuzcum, szerkeszti H. (). — Csató 

 János (id. h.) értekezik a Gypiietos l)arl)atus-ról, kimutatván elterjedését azokon a 

 liegylánczokon, a melyek Erdélyt déllveleton és éjszalion kíhítik. Tehát forrás, 

 szerző és tilryyjelzés a legegyszerűbb alakban. Az illető közléseket legkésőbben 

 1879. márczius végéig s a szerkesztőséghez cziraezve kérjük. A franczia fordítást 

 eszközöljük. 



LóczY ]i.\Jos barátunk és munkatársunk, ki mint tudva van, (írf. Széchenyi 

 Béla keletázsiai expeditiójának tagja, Shanghaiból (China) az évi szeptember 7-kén 

 kelt levéllel örvendeztette meg e füzet szerkesztőjét. Sliangaiba hosszasabbra uta- 

 sítva, Lóczy nem maradt tétlenül, hanem bejárta a Yangtse folyó mellékét 480 

 mértföldnyire a bechnléstől számítva. Kiuhiangtól déli ir:lnyl)an, azutí'm mintegy 

 í200 mértföldig a Kiangsi tartomány egyik főfolyója mentén, közel Fohhien hatá- 

 ráig jutott, Fucsau-fu féle tengerpartra igyekezve. November elején az expeditió 

 tagjai találkoznak s Ázsia belsejébe igyekeznek. 



Hackel E. tanár úr, kinek a Festucákré)l irott értekezése e füzetet díszíti, 

 szintén azok közé tartozik, a kiket Bosznia és Herczegovina occupátiója a tudo- 

 mány csöndes hajlékából a csaták zajííba szólított ki. !Mint tartalékos ]iadnag;v 

 részt vesz a háborúban. Leveleiben kifejezést ad annak az örömnek, hogy ime, 

 legalábl) megnyílik egy új, eddig ismeretlen terüli't a kutatók számára. Lehet is 

 azutáii mondani, hogy Bosznia és Herczegovina flórája igazi «hódítás» lesz. 



Két beszéd. Az e czim alatt e füzet élén álló czikknek megvan a maga 

 történetkéje, mely sok tekintetben jellemző. Napilapjaink közül a «Pesti Napló» 

 volt az, mely mind a két beszédet adta ; CsENCEHY-ét maradandó alakban — teliát 

 teljesen, Dr. Haynald érsekét a vegyes hallgatóságra kiszámított form.íban. Lévén 

 azonkívül a «Pesti Naplónak» kíirülbelül százezer olvasója, szükségesnek hitszott a 

 megjegyzéseket is ott közíUni, azért, hogy egyazon olvasó kör elé kerüljenek. A lap 

 jeles szerkesztője azonban helyénvalónak találta a praoventiv censura gyakorol- 

 tatását s valóban csodálatraméltó tapintatossággal a megbírált félt ;7- Dr. Hayxald 

 érseket hívta föl bírónak. Ez öthítlu'íl azutéin szerencsések voltunk Eccellentiáját 

 szerkesztőségünk szerény hajlékában üdv()zölhetni s tartozunk az igazságnak föl- 

 jeg;S'ezni azt, hogy Ó Éccellentiiíja csak Parlatore érdekében beszélt. Mi nagyon 

 örültünk volna, hogy ha Eccellentiája a nagygyűlésen csak a floristát méltatja, 

 mert a végin is: az Academia a kiváló tloristiit s nem mást tisztelt meg tagsággal. 

 De miután másképen t(h-tént, mi úgy gondolkoztunk, liogy miir csak a két beszéd- 

 ben nyilatkozó ellentétes elvek sem engedik meg a hallgatiíst ; követnünk kellett a 

 szónokot arra a térre, a melyre lépett. Egyelőre eddig tart a történetke, melynek 

 még más episodja is volt és előreláthatólag folytatása is k()vetkezik. 



