lu::! 



1. 2. 3. 



Az 1. és 2. ábra d'Orbignynak «Die foasilen Foraminiferen des tertiären Beckens von 

 Wien. Paris. 1846« czimű munkája a XVI. tábla 27. ábrája, illetve a XVI, tábla 24. ábrája 

 után készültek. A 3. ábra Eeussnak «Die fossile Fauna der Steinsalzablagerung von Wieliczka 

 in Galizien» (Sitzb. der kais. Akad. der Wissenschaften. Wien. Band 55, I. Abtli.) czimü érte- 

 kezéséhez mellékelt II. tábla 2c ábrája után másoltatott, az 5. ábra pedig Karrernek «Die 

 miocène Foraminifercn-Fauna von Kostej im Bánat» (Sitzb. der kais. Akad. der Wissensch" 

 Wien. Band 5S, I. Abth.) czimü munkája I. tábla 11. ábrája után. 



A Miliolina Bujturensis n. sp.-nél (4. ábra) csak kissé gömbölyödöttek 

 a különböző nagyságú oldalak és a középső kamra kicsi, épen úgy, mint a 

 Miliolina intermedia Karr, sp.-nél is (5. ábra), mely a bátso oldalán az 

 erősen kiálló utolsóelőtti kamrarész által lényegesen elüt az előbbiektől. 



Miliolina apposita n. sp. (II. tábla, 3a, h, c ábra.) Az ovális kerületű 

 liéj alul kerek, felül ferde, harántmetszete legömbölyö- 

 dött csúcsú háromszög, hátsó oldala sik. Nyilasa hosszú- 

 kás háromszögalakú. Az egyes kamrák helyzete a felületek 

 látszólagos erős corrodáltsága folytán a héjak külsején 

 meg nem állapítható, mindamellett hogy sok példány o. 



állott rendelkezésre. Azok helyzetének kipuhatolására a 

 héj harántirányában egy csiszolatot készítettem, mely a Triloculina ala- 

 kok képét mutatja. (Lásd a mellékelt 6, ábrán.) 



A héjak nagysága 0*5 és 1"0 millimeter közt változik. 



A Quinqueloculinaperegrinad'Orb. var. edentula Frnzn.-nak* ugyan- 

 ily alakú nyilasa van, de éles kamrákból van alkotva, melyeknek találkozási 

 vonalai tisztán láthatók. 



Milioliva lauta n. sp. (II. tábla, 4a, b, c ábra.) A héj kerülete ovális 

 oldalt összenyomott és szélén éles. A kamrák csavarodottak, a hátuk leg- 

 nagyobb része két élű, csali a nyilásrésztől nem messze egyesülnek egy 

 élbe. A nyilas négyszögletes, a szabad végén megvastagodott egy foggal. 

 A nyilas széle alig észrevehetőleg megduzzad. 



Legsajátságosabb e fajnál azonban annak felülete. Ez két meglevő 

 példánynál egyforma és pedig az egyik oldalon a kamrák középrészén ki- 

 emelkedő és a szélek felé elenyésző lemezek és lemezrészok által, a másik, 

 az egyedüli középkamrát mutató, különböző alakú gödrök által díszített. 

 Ez utóbbinak kinézése leginkább egy szúrágott dugóhoz hasonlít. 



A héjak egy milliméternél valamivel nagyobbak. 



* Adatok a rákosi felső nietliterráu emelet íbraniinifera-fanuájálioz. Földtani 

 Közlöny. Budapest. 1881. XI. kötet, 45. 1., III. tábla, 4 — ti. ábra. 



