no 



A KIKELETI HÓVIRÁG NÉHÁNY VIRÁG AL ARJÁRÓL. 



(GALANTHUS NIVALIS L.) 



Dr. FiLAESZKY NÁNDOR-tól, Budapesten. 



(III. Tábla.) 



Korai kirándulásaim közben 1887-ben, a Budapest főváros mellett 

 levő Jánoshegy éjszaki lejtőjén egy csoport hóvii'ágra bukkantam, mely 

 már távolból lekötötte minden figyelmemet. Emlékeztettek a hóvirág közeli 

 rokona, a tözike (Leucojum) virágjához, mert valamennyin a hat lepellevél 

 egymással teljesen egyenlő nagyságú és szinezetü volt, még pedig azono" 

 saknak látszottak a normális kifejlödésű hóvii'ág három belső lepellevelével 

 úgy nagyságukra, valamint a jellemző zöld csíkokra nézve. 



E ritka szerkezetet mutató hóvirágok csoportjából 6 — 8 példányt 

 ekkor tövestől vittem el magammal és másnap gonddal a budapesti kir. 

 magy. tud. egyetemi növénykertben ültettem el, további megfigyelések 

 czéljából. 



A következő év (1888) tavaszán hasztalanul kerestem fel a növénykert 

 ama helyét, hol növényeimet kiültettem volt, nagy sajnálatomra virágzó 

 állapotban nem találtam őket, mindössze csak lombleveleik voltak kifej- 

 lődve, hihetőleg az átültetés okozta fejlődésbeli zavar következtében. 



Szerencsésebb valék a következő (1889) évben, a midőn már kora 

 tavaszszal észrevettem, hogy négy példány virításra készül ; kevéssel később 

 a virágok kinyilottak s ekkor nem csekély örömömre láttam, hogy ugyan- 

 olyan szerkezetű vh^ágaik voltak, mint midőn még a Jánoshegyen virítot- 

 tak két évvel előbb (1. IIL tábla 1. 2. ábra). 



Önként érthető, hogy az eredeti jánoshegyi termőhely felé siettem 

 ez évben, hogy ezúttal az 1 887 tavaszán itt hagyott hasonló példányokat 

 felkutassam, részint azok virágszerkezetének közelebbi megtekintése, 

 részint a növénykertbe átültetettekkel való pontos összehasonlítás czéljából. 

 Sajnos, az eredmény nem felelt meg várakozásomnak, a keresettet nem 

 tudtam feltalálni. 



Ugyanezen kirándulásom alkalmával azonban más alakjai a hóvirá- 

 goknak újból lekötötték figyelmemet, nevezetesen olyanok, melyeknek virá- 

 gai teljesen négyméretűek és olyanok, melyek kétméretűek valának (III. 

 tábla, 14. 15. ábra). A négyméretűek már régebbi kirándulásaim alkalmával 

 váltak előttem ismeretesekké, a kétméretűeket azonban ezúttal észleltem 



