118 



ízének csúcskarma erős, vaskos, egjenes, mindkét oldalán tüskés, az utolsó 

 íz jól fejlett, két tüskével, melyek közül a belső a külsőnél sokkal hosszabb 

 (IV. Tábla, 2. ábra). A hím ötödik lábpárjának jobb felén a belső ág egy-, 

 vag}' elmosódottan kétízü, csak oly hosszú, mint a külső ág első íze, vagy 

 csak kevéssel hosszabb, hengeres, csúcsán tüskés, sok picziny tüskével; 

 csúcskarma sarlóforma ; a bal ötödik láb belső ága a külső ág első ízénél 

 hosszabb, egyízű, hengeres, csúcsán szőrös ; a külső ág első íze egyszerű, 

 míg a második íz alapján erősen duzzadt, tüskés, sok apró tüskével fedett 

 és két rövid, vastag tüskébe megy ki (IV. Tábla, 3. ábra). Petezacskója 

 gömbforma sok petével. Színe gesztenyebarna, gyakran azonban vörhenyes, 

 vagy fehéres. 



Nőstény hossza 4 — 5 mm, ; hím hossza 3 — 4 mm. 



Termőhelyei : Budapest, Szamosujvár Szolnok-Doboka megyében ; 

 Kalocsa, Pest-Pilis-Solt-Kisk ún megyében. 



A legnagyobb a genus fajai között. Hazánkon kívül még eddig csupán 

 Bécs környékéről, Szibériából Inserowa vidékéről és Moskva környékéről 

 ismeretes. A hazai példányok közül a budapestieket néhai Madarász Ede, a 

 szamosujváriakat dr. Mártonfi Lajos és a kalocsaiakat ThaxiHammer János 

 jézusrendi tanár g-yüjtötte. Termőhelyei után ítélve keleti fajnak tarthatjuk, 

 melynek nyugati elterjedése Bécsnél végződik. Valószínű, hogy Margó T. e 

 fajt jegyezte fel Budapest faunájából Diaptomus castor név alatt. 



2. Diaptomus ungviculatus n. sp. 

 IV. Tábla, 4—9. ábra. 



Corpore sat gracili, postice magis quam antice attenuato, latitudine 

 maxima in parte antica cephalothoracis ; segmento ultimo thoracis angulis 

 posticis parum a latere exstantibus supra visis apud feminam rotundatis 

 3 — 4-aculéatis, aculeis brevibus, crassis ; apud marem a latere visis obtuse 

 rotundatis, inermibus, vei aculeis minimis armatis ; segmento primo abdo- 

 minali apud feminam a latere viso in angulo magno, dilatato exeunte (Ta- 

 bula IV. Figura 8) utrinque mucrone magno, acuminato ; segmentis duobus 

 abdominalibus apud marem in angulis posticis utrinque uniaculeatis ; lami- 

 nis furcee segmento abdominali antecedenti brevioribus, seta laterali prope 

 hasin laminarum, altera verő prope angulum in latere posita, margine inte- 

 riore laminarum piloso (Tabula IV. Figura 6) ; laminis furcas apud marem 

 elongatis, longitudinem segmenti antecedentis parum superantibus setis 

 sicut in speciebus ceteris ordinatis ; antennis primi paris apud feminam 

 25-articulatis, reflexis longitudine segmentum penultimum abdominale non, 

 vei parum superantibus ; articulo ultimo antennœ geniculantis apud marem 

 in apice ungue sat crasso, parum curvato armato, articulo verő antepenul- 

 timo simplici (Tabula IV. Figura 9) ; ramo interiore pedum quinti paris 



