144 



A METEOKPAPIEEOL. 



Dr. IsTVÁNFFi Gyulá-íóI Budapesten. 



1686 ápril 1-én, hét mértföldnyire Memeltöl, Kurlandban, ejíy tó 

 partján, Räuden falu határában, mikor a hózivatar elhúzódott, fekete papir- 

 nemti anyagot találtak. Egy szemtanú elbeszélése szerint úgy hullott alá a 

 hóval ez a fekete, nedves, rossz szagú massza, mely szárazon szagtalan s 

 rostos mineműségü volt, mint valami durva papiros. így adja ezt elö 1687-ben 

 megjelent naptárában Geoeg Krüger, königsbergi magister, s egyben hozzá- 

 teszi, hogy ez a papir alighanem egy, a finn partokon hajótörést szenvedett 

 bárka rakományából való. Szerinte a papirbálok a tengeri Algák közt rot- 

 hadva, szétmállottak s a viharok által szétszórattak. 



így magyarázza tehát Krüger ezt a nevezetes papiresöt, mely akkori- 

 ban oly nagy feltűnést keltett, hogy tudós emberek sem átallották foglalkozni 

 ezzel a nevezetes tüneménynyel s csakhamar irodalma is támadt a papiresö- 

 nek, mint ezt Ehrenberg a berlini akadémiának 1838 decz. 6-án tartott 

 ülésén felolvasott nevezetes értekezésében, igen részletesen előadja. Az akkori 

 vélemények részben igen kalandosak voltak s nem állván rendelkezésemre az 

 eredeti források, csak Ehrenberg említett értekezése * Pritzel Thes. Lit. Bot. 

 1872. ez. müvében, p. 99 hibásan idézve, ebből veszek ki még egy pár szemel- 

 vényt, melyek az akkori időket igen szépen illustrálják. Márkét évvel később 

 Philipp Jacob Hartmann, a papireső ötletéből egy nagy értekezést tett közzé : 

 Exercitatio de generatione mineralium, vegetabilium et animalium in aëre, 

 mely a Leopoldina-akademia Ephemerides- ében jelent meg: Ephemerides 

 Naturœ Curiosorum Academife Leopoldin« Annus VIL 1688. Appendix 

 p. 19 sq. Szerinte az egész papirnemü anyag egy darabban hullott alá s 

 csak a vihar tépte szét foszlányokra. Ebben az értekezésben Hartmann 

 ugyancsak Krüger után még egy más csudálatos tüneményről értesít. 

 Húsvét táján ugyanis az említett tó vidékén fekete, borsóhoz hasonló apró 

 testeket találtak a réteken, melyeket az égből hullott rozsszemeknek tar- 

 tottak; Ehrenberg szerint a Ranunculus Ficaria (Ficaria verna Huds.) gumói 

 lehettek vagy talán «Sclerotiumok» voltak. 



Mellőzve most a többi idevágó adatot, csak azt említem még fel, hogy 



■■'■ Über das im Jahre 1686 in Curlancl vom Himmel gefaUeue Meteor^Dapier 

 und über dessen Zusammensetzung ans Conferven und Infusorien. Abliandl. d. kön. 

 Akademie der Wissensch. zu Berlin aus dem J. 183S. Berlin 1839. 45 — 58. 1. I— II. t. 



