147 



Meteorpapier, Oderhaut stb., az olaszok a carta naturale kifejezést hasz- 

 nálták, francziáúl pedig a papier météorique nevet találtam a rendelkezé- 

 semre álló irodalomban. Kétséget sem szenved, hogy az Algapapir másutt is 

 ismeretes dolog, de talán ritkábban keltette fel az algologusok figyelmét. 

 Hogy aránylag ritkábban terem az Algapapir nagyobb mennyiségben, annak 

 az az oka, hogy több tényező együttes fellépése kívántatik meg képződésé- 

 hez. Ha erösebb sejthártyájú szálas algák (p. Conferva, Cladophora, Oedo- 

 gonium stb.) nagy mértekben elszaporodtak valamely alkalmas helyen, hol 

 a talaj sem nagyon vízálló s a víztartó gyorsan kiszárad, mielőtt ínég rot- 

 hadás beállhatna, akkor hátramarad a földön egy finom szövedék, mely a 

 levegő és világosság hatása következtében csakhamar elveszti eredeti zöld 

 színét, összeszárad s valami kérges papirszertí vagy selymes bársonyos, 

 puha szarvasbőrszerü bevonást alkot. A képződésnek a körülményei már 

 Leunis Synopsisában (Botanik HL 1886. 163. 1.) is megolvashatok, s csak 

 azt teszem még hozzá, hogy a rögtönösen beálló nagy meleg, főleg tartós 

 nedves időjárás után, termi leginkább az ú. n. meteorpapirt. 



Algák gyűjtésében járva, magam is találtam több helyen ilyen alga- 

 szövedéket, melyek összetétele részben legalább lényegesen eltér a fennt 

 elősoroltakétól. 



I. Növényi összetételét véve, legközönségesebb alkotású az, melyet Buda- 

 pest közelében Kis-Pest felé, a katonai gyakorlótéren találtam. Itt egy meg- 

 lehetős nagyságú tó partjain, a korábbi magasabb vízállás következtében 

 visszamaradt Algák, gyorsan visszahúzódván a víz, finom pergamentszerü hár- 

 tyákat alkottak. 



A piszkosfehér, törékeny s nagyon vékony, visszáján még zöldes színű 

 bevonás, melyet a múlt év májusban gyűjtöttem, nagyobb darabokban lépett 

 fel s egész félméteres foszlányai szorosan tapadtak a talajhoz. Ez a papír a 

 Cladophora fracta ( Vahl.) Kützing összekuszálódott thallusaiból keletkezett. 

 A sejtek tartalma legnagyobb részben elpusztult, sőt már a sejthártyák is 

 szenvedtek, úgy hogy épebb thallusokat alig lehet az összehasonlításra 

 kipraeparálni. A Cladophorák rendkívül variáló természete általában isme- 

 retes, s tudvalevő, hogy exsiccatumokkal való összehasonlítás nélkülözhetlen 

 a pontos meghatározásra. A Cladophora fracta oly terjedt alakkörű, hogy 

 Kützíngnek részben nagyon is hiányos rajzai után csak gyanítani lehet, 

 hogy az itt talált forma a Kützing-féle viadrina varietásnak felel meg. 



A Cladophorák között elvétve még az Oscillaria tenuis C. A. Ag. c. 

 sordida Kütz. egy pár szálára is akadtam, ezenkívül nagy mennyiségben 

 tenyésztek itt vörös, kerek sejtek, melyeket a Ghlamiidomonas pidvisculus 

 (Mull.) E. nyugvó állapotának tartok. A szálakon magukon két Alga fordul 

 még elő, az egyik epiphyt a Herposteiron repens ( Al. Braun) Wittroch, 

 a másik egy Oedogonium, mely oogoniumok hiányálian nem volt fajra 

 meghatározható, kinézése s méretei után valószínűen az (Jcdogoniuni Ion- 



