p. Potamogeton, Salvinia, FoiiiiaaUs, Marchautia stb., s pusztán azért 

 szerepel itt, mivel a hozzájuk tapadó Algák miatt feldolgozásuk érdemes- 

 nek Ígérkezett. Néhányat e növények közül figyelmen kiviil is hag^'tam, 

 mivel alig nyújtott egy-két adatot. Mindjárt elején megjegyzem, hogy az 

 Algák nincsenek bizonyos rendben beosztva, hanem 4 — 5-ével találhatók 

 szétszórtan a Penészek, Zuzmók, Mohok között. A gyűjteményben található 

 tengeri Algák általában alig voltak érdemesek a meghatározásra, mivel ide- 

 gen tengerek lakói, s lelőhelyek indicálása vagy hiányzik, vagy több esetben 

 legalább is kétséges a lelőhely. 



Érdekesnek tartom azonban itt kiemelni, hogy a tengeriek közül egy 

 gyűjtés új adatot nyújtott az Adriára nézve, ez a Cystoclonium. purpura- 

 scens (HuDS.) Kürz., mely Hauck szerint nemcsak az Adriából, de általán az 

 egész Közép-tengerből sem ismeretes. 



Érdemesebb munka volt az édesvízi alakok keresése s feldolgozása, 

 új fajokra ugyan nem akadtam, de az elterjedésre nézve nem kevés új ada- 

 tot nyerünk Kitaibel herbáriumából, melyek annál becsesebbek, mivel 

 nagyrészt oly vidékekre vonatkoznak, honnan épen semmi adattal sem 

 rendelkeztünk. 



A következőkben adom a Kitaibeli Algák felsorolását, abban a rend- 

 ben, mint a példányok vagy hordozó növényeik a gyűjteményben találhatók, 

 A római szám a fasciculusra, az arabs pedig a herbarium folyó számára 

 vonatkozik, név s lelőhely úg^^ van visszaadva, mint az a névczédulán vagy 

 borítótokon olvasható. Ezután jönnek saját meghatározásaim s a gyűjtésben 

 esetleg talált Algák felsorolása. Legvégül a magyarországi lelőhelyekről 

 eredő Algákat systematikus sorrendben is összeállítottam, a könnyebb át- 

 tekintés kedvéért. Egészben véve 68 faj és egy új varietás tehát az eredménye 

 a Kitaibeli herbarium algologiai átvizsgálásának, valamennyi lelőhely új. 

 Némely lelőhelynek megállapítása nehézségekkel járt, de Kitaibel úti naplói- 

 nak összevetéséből, meg másokkal, pl. Eochel-lel való összeköttetéseit is 

 számba véve, sikerült megoldani a kétes jelzéseket is. 



A lelőhelyek a következők : 



Balaton Somogy m. 



Fok (Kilüi-) Somogy m. 



Szahacli-Foh Veszprém m. 



Duna melletti mocsarak Tolna és Fehér m. 



Szunyok (puszta), (Pest-P.-S.-K.-Kún m.). Ennek a lelőhelynek a meg- 

 állapítása okozta a legtöbb nehézséget, mígnem Kitaibel úti naplója a máso- 

 dik 1810-ki bánsági útról, megadta a kívánt felvilágosítást. A szúnyoki puszta 

 sós mocsaraiból egy nagy Nostoc van a gyűjteményben, melyet Kitaibel 

 «Tremella» néven jegyez föl. Az Iter banaticum IL 1810. (114. Mss. Oct. Lat.) 

 h. és vörös 7. -el jelölt füzetében olvasható feljegyzés szerint, mindjárt az 

 utazás első napjaiban gyűjti ezt az Algát. Május 23-áu indulva Pestről, 



