55 



calyptrára igen emlékeztet s czélját véve, teljesen meg is felel a gyökérsüveg- 

 nek, mert védi a Rhizomorpha gyöngéd csúcsát a tápláló talajban való elö- 

 nyomuláskor. 



Az ilyen kiváló esetek aránylag igen ritkák s e sajátságos tenyészökúp- 

 hoz hasonló képződéseket kivéve, még a meristogen jjycnidiumokat lehetne 

 ide sorolni. 



De tenyészökúpok jelentőségével biró morphologiai tájakat minden 

 magasabbrendű gombán, minden gyümölcstesten fellelhetni, még pedig a 

 növés koronkénti irányai szerint különböző határozott helyeken. 



így a «kucsmás» gombák kalaj)karimájának alsó pereme, a hyme- 

 nium fölötti rész az a hely, hol a liyphák képződése a legintenzívebb. Viszont 

 a lapos gyümölcstestben is, p. Stereum, szintén fel lehet ismerni mindig a 

 képző góczpontokat, a komplikáltabb növésű Polyporus-félékről nem is szól- 

 ván. Elegendő lesz különl)en, ha e részben az újabb mykologiai irodalom- 

 ban található képekre, ábrákra utalok, melyekről mindezt könnyen leol- 

 vashatni. 



Az analógia ezen tenyészökúpok vagy övek között meg a magasabb- 

 rendű növények tenyészőkúpjai között teljes, mert itt is növénytestet felépitő 

 szövetek keletkeznek e jDontokon ép úgy, mint amazoknál. A különbség tulaj - 

 donképen csak a termelt szövetek formájában rejlik. 



II. A védelmező rendszerek, nagy változatosságban vannak kifejlődve. 

 Ezek szintén több csoportba osztatnak. 



1. Börszövetrendfizer. Tulajdonképen csak a magasabbrendü gombák- 

 ban van elkülönülve, igy szépen látható az Agaricus-félék tönkjén, kucsmáján, 

 de azok a jjikkelyek s másnemű képletek, melyek soknál a kucsmán találha- 

 tók — más eredetűek, őket nem lehet szorosan véve a bőrszövethez sorolni, 

 mert többnyire a volvának maradványai. 



A bőrszövet néha egészen egyszerűen különül el és pusztán igen szo- 

 rosan egymáshoz tapadó hyphákból áll. Igen gyakran a legkülső hyphák 

 annyira össze vannak tapadva, hogy majdnem egynemű réteget alkotnak. 

 A legkülső réteg különben gyakran el is kocsonyásodik, s így a bőrszövet ter- 

 meli sok gomba ismeretes nyálkás bevonását (ezt az elnyálkásodó epider- 

 misszel lehetne egybehasonlítani). 



Egy ilyen esetről már fenntebb megemlékeztem az Armillaria mellea 

 rhizomorphájának nyálkás kérgéről szólván. 



Néha, főleg a tönkben a bőrszövet többféle módon különül el, úgy, 

 hogy rétegenként más és más szövetformákból épül föl, ilyenkor már össze- 

 tett kéreg képződésről lehet szó, erre aLactariusok közül akarok csak egy-két 

 példát felhozni. Míg a Lactarius deliciosus, glyciosmus stb. bőrszövete igen 

 egyszerű, s csak a tönk tengelyével párhuzamosan haladó, szorosan egymás- 

 sal összefonódó hyiDhákból áll (1. II. tábla l.ésií. ábráját),— addig a Lactarius 

 resimusnál már magasal)b differentiálódásra akadunk. Itt a kéreg, (III. tábla 



