58 



Az Agaricusféléket vizsgálva, többé-kevésbé jól elkülönült szöveti beren- 

 dezéseket találunk, melyeket mechanikai szilárdság előidézői gyanánt lehetne 

 tekinteni. Az Agaricusfélék gyümölcstesteinek boncztana annyira ismeretes 

 nagyjából, hogy itt elegendő lesz arra utalnom, hogy általábanvéve kétféle 

 sejtekből áll : ú. m. nagy, hólyagformá, csoportosan álló ú. n. rozettákat alko- 

 tókból és a köztük haladó s ezeket egymással összetartó vékony hyphasej- 

 tekből. Másnemű uralkodó szöveti elemek nem fordulnak elő. Ha a két 

 föszövetkepzőnek elosztását tekintjük, rendeltetésükre nézve is tájékozódunk. 

 A mellékelt rajzok közül a Lactarius deliciosus tönkjének keresztmetszetét 

 (IL tábla 1. ábra) tünteti föl s egyben a mechanikai berendezéseket is bemu- 

 tatja. Ezt a fajt azért választottam, hogy e képet szembeállíthassam a Weiss- 

 félével (Ueber gegliederte Milchsaftgefásse Sitz. Ber. d, k. Akad. der Wis- 

 sensch. Wien, XCI. I. Abth. 1885. t. I. F. f. 5.), ezen az ábrán mely a nyél- 

 nek egy szelvényét ábrázolja s közvetlen rajzoló készülékkel van felvéve, a 

 szöveti beosztás könnyen felismertető. Külső, a felülettel egyközesen vonalo- 

 zott része a kéregnek felel meg, mely igen szorosan egymáshoz tapadó 

 hyphákból alakul, — beljebb következnek az ú. n. rozetták, t, i. kerekded — 

 vagy ellii^tikus nagy sejtek csoportjai, melyek eredetileg mindig egy központ 

 körül vannak elrendezve. Ezek eleinte egy-egy sejtrétegből, az idősbek ellen- 

 ben á — 3 sejtrétegből is állanak. Eredetükre nézve nem alkotnak külön 

 önálló szövetet, hanem a környező hyphák egyes ágainak felduzzadásával 

 képződnek, mint azt a 9. és 11. ábra (a III. táblán) feltüntetik, A hólyag- 

 szerüen felduzzadó végső sejt aztán, a maga részéről is bocsáthat új ágakat 

 mint p. a 11. ábra felső-sejtje vagy a 9. ábrán levő. A rozetta-sejtek mindig 

 duzzadtak, vékony plasmaréteg béleli üregüket, de a bennfoglaltató nedv 

 hártyájukat feszesre duzzasztja, s ép ez a tulajdonságuk jön itt leginkább 

 számba. 



A rozetta-sejtek mindig egy központ körül csoportosulván, így főleg 

 fiatalon azt a hatást teszik a vizsgálóra, mintha oszlás által képződtek volna, 

 (1. III. tábla 3. ábr.) s a gyantamenetek vagy bizonyos korongalakú szőrök 

 sejtoszlásaira igen emlékeztetnek. A csoportok ha hosszmetszeten is vizs- 

 gáljuk alakulásukat, általában véve hosszura nyúltak, hengerdedek, végeiken 

 kissé kihegyesedők vagy kihuzottak. A II. t. 2. ábrája egy radialis hossz- 

 metszetet láttat, ezen látható, hogy a szerv hossztengelyével egyközesen 

 haladnak a rozetták, a leghosszabb s legszélesebb épen a közepén van ta- 

 lálva, tehát hosszában van felezve, a többit már inkább tangentialisan ta- 

 lálta a metszés. 



Tehát a rozettacsoportok hengerdedek, esetleg hajtogatottak is, s a tönk 

 hossztengelyével egj4özesen haladó szöveti alakulások, melyek még egymás- 

 sal is esetleg összefüggésben vannak, mert oldalágakat is bocsáthatnak. Ezek 

 alkalmasint a növés következtében keletkeznek úgy, hogy a gyors megnyú- 

 lás folytán a nagy rozetták széthuzatnak. Egy körülmény sokat foglalkoz- 



