m 



stb. szerveket, mind ide tartoznak. Sok fajra kiterjedő vizsgálataink folyamá- 

 ban ugyanis feltűnt az ilyen és rokonszervek rendkívüli elterjedése, mit ter- 

 mészetesen csak a tőlünk alkalmazott külön praeparáló eljárások mellett 

 lehetett konstatálni. Fejlődésük, fellépésük módja, meg elrendezésük főleg, 

 s elterjedésük mind arra enged következtetni, hogy itt nem pusztán elválasz- 

 tott anyagtartókkal, hanem a fölvett táplálékok szállitóival van dolgunk, 

 melyek igen valószínűen a legtöbb esetben inkább az elöldü czélnak szol- 

 gálnak. 



A tejtartó elnevezés most már jóformán feleslegesnek is látszik, hogy 

 egészen egyczélú rokonszervekre hibásan alkalmazták s a következetesség 

 ezzel a névvel való élést tiltja, mutatják azok az esetek, melyekben a «tej- 

 nedv» víztiszta p. Crepidotus, Claudopus vagy némely Polyporus, Fistulina 

 stb. « tejtartóinak») nedve. — Ezeket a képleteket illetőleg, ismétlések 

 elkerülése végett utalok már említett dolgozatunkra.* 



A szállítórendszer elemei — ebben az értelemben véve, rövid, bunkós 

 sejtek, hosszú, vékony tömlők, igen hosszú, sokszorosan elágazott, s igen 

 vékony mellékágakkal a hyphákkal is egymással összefüggő tömlők lehet- 

 nek. Az előbbiek tartalma általában zsírban dúsabb, mint az utóbbiaké. 

 Jellemző valamennyire egy plasmatömlő előfordulása, mely még az egész 

 idős tömlőkben is feltalálható, ebben elszórtan sok sejtmag fordul elő (1. a 

 II. tábla 8. és a III, tábla 10. ábráját). 



A szállítórendszer elemei általában véve mint oldali kitüremlések, 

 sarjadzások lépnek föl a szöveti hyphákon, s minél inkább eltávolodnak a 

 hyphától, annál vastagabbak lesznek s ágakat hajtanak. Első nyomaikat ren- 

 desen már a myceliumban fellelhetni, már itt mutatkoznak mint oldali sarja- 

 dások a mycel ágain. Mikor a fiatal gyümölcstest már praefomálva van, a 

 fiatal szemölcsszerű gyümölcstest közepében találjuk sűrű gombolyagba 

 bonyolítva, hasonló módon lépnek föl a rhizomorphákban és a nyalábos 

 myceliumban is, ezekben úgyszólván egy szorosan sodrott tengelynyalábot 

 képeznek. 



Ezek a már a legfiatalabb gjáimölcstestben kimutatható tejsejtek azok, 

 melyek később a kifejlett s érett gyümölcs szöveteit átjárják s elágzás és 

 hosszban való növéssel megteremtik a szállítórendszer nagy tömegét. Arány- 

 lag csak igen kis számban képeztetnek később a tönkben, de ezek is, mint 

 az előbbiek a szöveti hyphákból erednek mint oldali elágazások. 



Elrendezésüket véve, a kész gyümölcstartókban mindig bizonyos sza- 

 bályosságot lehet felismerni, mert a tönk kerületén I — 2 külön rétegben, a 

 kucsma kerületén s a hymenium alatt, a legegyszerűbb lapos gv'ümölcs- 

 testekben — más hely úgy sem áll rendelkezésre — a hymenium alatt 

 találhatók. Ez is mind a fentebbi magyarázat mellett szól, még nevezetesen 



* Magy. növ. Lapok. XI. 1887 és BotanischeR Ceutralblatt XXIX. 1887. 



