128 



eltérését adja meg. A számolás alapjául én is Miller* adatait használtam, 

 melyek szerint : 



a: 0= (100) : (101)^46° 17' 



ö :m = (010) : (110) = 46 50 



mert a legjobb lapokkal mért szögértékek, mint azt később látni fogjuk, 

 valóban ezen adatokkal egyeznek meg. 



obs. n i rf ^ calc. 



a : m =(100) : (110)= 43° 3' 



a:f =(100): (120)= 61 i>3 



a : c = (100) : (310) = 24 52 



a : = (100) :(101)= 46 11 



a :x = (100) : (102)= 65 9 



a : C = (100) : (503) = 147 41 ca 1 



h : y = (010) : (031) = 20 42 ca2 



b : n =(010) :(011)= 47 51 



m: u =±(110) : (112)= 56 44 



ni: II =(110) : (111)= 37 18 



h : a =(010) : (112)= 68 1 



: u =(101) : (112)= 28 2 



n: a =(011) : (112)= 28 37 



Mint e táblázatból kiderül, a piramisokra vonatkozó szögértékek azok, 

 melyek a számítástól még a legkevésbbe térnek el ; az a : .r értékében mu- 

 tatkozó különbséget az .r lapnak tökéletlen tükrözése okozza ; az új makro- 

 dóma (C) a jelzett lapjával kifejlődve volt meg, kcsinysége folytán csak 

 közelítő értékkel mérhettem ugyan meg, de helj^zete mindamellett határozott. 



E kristály ikerösszenövését a következő módon tekinthetük át. 'Egy 

 Bournonit kristály egy prisma lapjához {ni) szimmetriásan egy második (m), 

 e másodikhoz egy harmadik (m), ez utóbbihoz egy negyedik (m) nőtt, mindig 

 úgy, hogy az illető ikerlapok a makrotengely két szomszédos prisma lapjai 

 voltak, vagyis az ikerkristályok a prismájok tompa normális (vagyis a belső 

 hegyes — ) élszögével sorakoztak egymás mellé, a mint azt egyúttal a VI. 

 tábla 6. rajzán vázlatosan láthatni. Ezen az aprócska kristályon az egyes 

 individuumok azonban nem különültek el egymástól, úgyhogy az itt vázolt 

 értelemben a második egyén volt a legnagyobb, a melyet részben körül vett 

 u többi. A végen három individuumnak terminálé lapjai voltak meg, a ne- 

 gyedik egyént csak a vertikális övnek lapjai képviselték. Az egyes megmért 

 ikerszögek a következők : 



* Phillips' Mineralogy, 201. 



