71 



A sejtfal ezen szerkezete ugy a Se. acutus, mint pedig a Se. obtusus- 

 ban egyforma ; nem úgy a közvetetlen alatta fekvő plasmaróteg. 



Ezen igen nehezen kivehető réteg első pillanatra élénken emlékeztet 

 Altmann ismeretes granuláris plasmaszerkezetére, a mennyiben bizonyos 

 szabályos közökben elhelyezett tetemesen fénytörő szemecskék ragadják 

 meg először a szemlélő figyelmét, de tüzetesebb vizsgálatra azonban kitű- 

 nik, hogy minden ilyen szemecskéhez még egy világosabb, igen halvány 

 körvonalú rhombusos vagy tégla-alakú terecske tartozik. Ezen képletek, 

 szabályosan egymás mellett állva egy minimális sejtekből alkotott hámszö- 

 vetre emlékeztetnek. (III, tábla, 1. és 3. ábra.) 



Ilyen képleteket először Entz Géza a Vorticellinák plasmájában ^ 

 cytophan név alatt irt le, mig a cytophánok belsejében látható maghoz ha- 

 sonló képletet caryophán névvel jelölte. 



Caiyophanokat először Leydig F.^ 1 864-ben a Vorticellák és Epistyli- 

 sek plasmájáról irt le, ugyanezeket írta le legúja.bban Gkeeff R. is,^ a ter- 

 ricol Amœbak plasmájában «Elementar Granula» néven. Ez utóbbi szerző 

 metylenkékkel való festéssel a cai7ophánokat körülvevő plasmaudvarról is 

 meggyőződést szerzett . 



Ezen igen laposra nyomott cytophán-réteg — melyet tégla-alakú 

 cytophánréteg névvel jelölhetni — caryophánjait azonban egymással egy, 

 a caryophán szélességével biró szalag összekötni látszik (III. tábla, 1. ábra.), 

 egy ízben (Se. acutusnál) egy ellenkező irányú szalagot is véltem látni, 

 mely azonban a cytophánok alatt látszott elvonulni. 



E cytophánréteg — melynek jelenlétét számos protozoumnál is bírtam 

 konstatálni — kifejlődése az egyes fajok keretén belül is ingadozik ; a cyto- 

 phánok némelykor rhombusosak, máskor inkább parallelogramm-alakúak, 

 egymáshoz való elhelyezésükben is némelykor ferdeirányú szalagokat lát- 

 szanak alkotni, máskor ellenben csekély magasságú spirálisokban veszik 

 körül a sejt többi részeit. 



Az egyes cytophánok körvonalai, mint ezt Entz és Geeef is leírják, 

 némelykor jobban láthatók, máskor inkább elmosódottabbak, legélesebben 

 a sejt középső részén tűnnek ki, míg a sejt két vége felé csak a caryophá- 

 nok vehetők ki tisztán. 



Ezen felületi cytophánréteg felismerése rendkívül nehéz, mert alatta 

 többnyire ugyanoly irányban fut végig egy szalagrendszer, mely a sejtet 

 egymástól meglehetős távol álló csavarulatokban veszi körül. 



Ezen aránylag könnyen kivehető réteg két, ellenkező irányú egj-más 



* Entz G. : A Vorticellinák stb. pag. 17. 



2 Leydig: Vom Bau des tierischen Körpers, I. Bd. Tübingen 18(51. pag. 17. 



3 Über die Erd-Amœben. Sitzungsberichte der Gesellschaft zur Beförderung der 

 gesammten Naturwissenschaften zu Marburg. 1891. No. 1. 28. Februar, pag. 11. 



