79 



Réget, melyet Klebs ^ az Englenák, Schmitz ^ a Pliaeus teres imiamylonsze- 

 mecskéiröl írt le, kénsav alkalmazása daczára sem bírtam látni, mi talán 

 csak a paramylouszemcsék rendkívüli apróságának tulajdonítható. 



A mennyire ismerem az irodalmat, egy szerző sem látott a 

 Scenedesmus sejtjeiben sejtmagot, csak NXgeli "^ említi, hogy egyideig vélt 

 sejtmagot láthatni, de ezen állítását visszavonja. Ennek daczára a Scene- 

 desmusnak sejtmagja van. A sejtmagot sokáig nem vehettem észre, mert a 

 nucleus rendesen a pyrenoïd közelében van, úgy, hogy vag}' ez, vagy pedig 

 a chlorophor elfedi ; még most is a dolog közelebbi ismerete daczára sem 

 birok minden sejtben magot látni. 



A sejtmagot legelőször oly egyéneken láttam, melyeket hosszabb időn 

 át kevés vízben, sötét helyen, tehát kedvezőtlen életfeltételek alatt tenyész- 

 tettem. A tartalékos paramylon ennek folj^tán ugyanis eltíínt és a sejtek 

 nagyon halványodtak és elárulták a magot, melynek létezése különben car- 

 min és hämatoxylinnal való festéssel minden kétségen kívül áll, A nucleus 

 mindig a sejt közepén foglal helyet, vagy oldalvást, vagy épen a sejt középső 

 részén a pyrenoïd alatt (III. tábla, 12. ábra). Alakja igen számos esetben 

 gömbölyű (III. tábla, 13 — 14. ábra), máskor pedig orsódad (III. tábla, 



1 2. ábra) s ekkor az orsó főtengelye az egész sejt hossztengelyére merőlege- 

 sen áll ; minden sejt, melyben a mag létezését kimutatnom sikerült, csak 

 egymagvú volt ; a sejtmag átmérője kbl. 4 — 5 //., szerkezete pedig a kö- 

 vetkező. 



Kívülről burokkal körülvett, mely burkot látszólag számos, egymás 

 mellett álló, tetemesen fénytörő apró szemecske szerkeszti egybe (IIL tábla, 



13. ábra); figyelmesebb vizsgálattal azonban kitűnik, hogy a látszólagos 

 szemecskék tulajdonképen — felületi beállításkor a paralell irányban haladó 

 szalagok visszakanyarodásainak a körvonalak elmosódottsága miatt gömbök- 

 nek látszó — átmetszeti képei. 



E szalagok két, egymást kereszteződő fonalakkal jönnek létre, melyek 

 a magot sűrű spirálisban körülveszik oly módon, hogy a jobbról-balra 

 menő réteg van följebb. Ott hol ezen szalagok kereszteződnek, sötétebb 

 foltok látszanak, melyek felületi beállításkor tetemesen fénytörő szemecs- 

 kéknek tűnnek fel. (III. tábla, 13. ábra.) 



Némileg hasonlóképen alkotott magot írt le Bütschli ^ az Euglena 

 viridisről, hol az elfogulatlan néző könnyen észreveheti az egymást keresz- 

 teződő fonalakat, valamint találkozási helyükön a sötétebb csomópontokat 

 is, de nem az alveoláris szerkezetet. 



^ Ugyanez pag. 271. 



^ Beiträge zur Kenutuiss d. Chromatophoren. Jahrb. f. wiaa. Bot. Bd. XVI. 



pag. 100. 



^ Op. cit. pag. 91. 



* Ueber deu Bau der Bactérien etc. pag. 31. 



Termrszeti-iiji^i Fihetck. XV. k.t. ^ 



