i08 



î)ie Foraminiferen des Septarienthones von Pietzpulil. Berlin 1870 ezímű 

 munkában a XXXV-dik táblán 16 — 19. ábra alatt lerajzoltnak. 



Cyclamina placenta Ess. sp. (Nonionina placenta Eeüss. üeber die 

 fossilen Foraminiferen und Entomostraceen der Septarientlione der Umge- 

 gend von Berlin. Zeitschr. der deutsch, geol. Gesellsch. Berlin 1851, lu. Bd. 

 p. 72 ; Taf. V ; Fig. 33.). Két példány. 



Textularia sp. Egy megnyúlt, oldalt tetemesen összenyomott héj. 



Bigenerina capreolus Defe. sp. (Vulvulina capreolus d'ORBiGNY. 

 Tableau méthodique de la classe des Céphalopodes. Ann. des Sciences 

 Naturelles. Paris. 1826. Vol. VIL p. 98, PL XI; fig 5—8.). Egy példány két 

 soros kezdörésze. 



Gaudryina chilostoma Ess.(EEuss.Die Foraminiferen, Anthozoen und 

 Bryozoen des deutschen Septarienthones. Denksch. der kais. Akad. der Wiss. 

 Wien. 1866. XXV. Bd. L Abth. p. 120; TaL I; Fig. 5—7.). Az ide sorolt 

 néhány példányt e faj csak egyéni sajátságok folytán elütő alakjainak tekin- 

 tem. A héjak ékalakuak, felső végük tompa, alsó végük hegyes, oldalt kissé 

 behorpadtak, oldalszélük gömbölyű. A kezdő rész kamrái élesen határoltak. 

 A héj fiatalabb két soros részében csak három, mélyen fekvő kamra- 

 választó vonallal jelzett, váltakozóan elhelyezett kamra van. Ezek két 

 legutolsója gömbölyű és az őket megelőzőknél tetemesen nagj^obb. 



Clavulina communis d'ORB. (d'ORBiGNY. Die fossilen Foraminiferen 

 des tertiseren Beckens von Wien. Paris. 1846. p. 196. ; Tab. XIL ; fig. 1, 2.). 

 Eitka. 



Clavulina Szabói Hantk. (Hantkbn. A kis-czelli tályag foraminiferái. 

 A magyarhoni földt. Társ. Munkálatai. IV. kötet, 83. lap^ I. tábl. 4, 6, 7. ábr.) 

 Eitka. A példányok kicsinyek. 



Bulimina triquetra n. sp. A bulimina nem formáitól egészen elütő 

 s inkább a verneuilinákra emlékeztető külsejű. A héj két végén elkes- 

 kenj'^űlve, hosszúkás elliptikus, három meglehetős éles éllel, az oldallapok 

 a héj hosszának irányában kissé homorúak. A mennyire kivűlről látható, 

 a fiatalabb rész kamrái három sorban elhelyezvék. A legfiatalabb kamra a 

 héj felső részét egészen elfoglalja. A nyilas hosszúkás, vesszöformájú és 

 függőlegesen áll az utolsóelőtti kamrára. A héj fiatalabb részében a kamra- 

 választó vonalak szembeötlők, miután kis barázdákban terülnek el, a régibb 

 részben elmosódottak. A héj finom likacsu. 



E fajhoz némileg hasonlót írt le Stäche a Whaingarao kikötő tertiär 

 márgáiból Buhmina arcuata név alatt (Stäche. Die Foraminiferen der 

 tertiären Mergel des Whaingarao Hafens. Eeise der österr. Fregatte Novara 

 um die Erde. Wien. Geol. Theü. L Bd. 2. Abth. p. 269 ; Taf. XXIV; Fig. 18.), 

 de ez inkább textulariaszerüen épült, miután az egymás fölött álló kamrák 

 egyik sora a másik kettőhöz viszonyítva nagyságban elmaradt. 



Bulimina parvula n. sp. A héj hosszúkás, fordított kup alakú, fent 



