Ill 



nak helyet. A septalfeliiletet a héj széle felé valamint a nyílást egy lécz- 

 alakú kiemelkedés határolja. 



Sphacrohlina amtriaca cI'Orb. ((I'Oebigny. Die fossilen Foraminife- 

 ren des tertiœren Beckens von Wien. Paris. 1846. p. 284; Tab. XX; Fig. 

 19 — 21.) Nem ritka, de a nyílás egy példányon sem látható. 



Truncatidum lohatula Walk. & Jag. (d'ÛRBiGNY. 1. c. p. 168; Taf. IX; 

 Fig. 18—23.) Egy példány, melynek legfiatalabb kamrája sérült. 



Truncatulina Boucana d'OßB. (d'ORBioNY, 1. c. p. 169; Tab. IX; Fig. 

 24 — 26.) A példány széle kissé karélyos. 



Truncatulina Ungeriana d'ORB. (Kotalina Ungeriana d'ORBioNY. 

 1. c. p. 157 ; Tab. VIII; Fig. 16—18.) Héjaim Reuss-nak a Rotalina granosa 

 (Eeuss. Ueber die fossilen Foraminiferen und Entomostraceen der Septa- 

 rienthone der Umgegend von Berlin. Zeitsch. der deutsch, geol. Gesellsch. 

 Berlin. 1851. III. Bd. p. 75; Taf. V; Fig. 36.) elnevezés alatt leirt alakkal 

 egyezők, miután szélük párkányos és az alsó oldalukon a tágas köldök 

 helyét egy lapos köldök-korong foglalja el. 



De e két alakot fentebbi név alatt Brady egyesité (Brady. Report on 

 the Foraminifera. The voyage of H. M. S. Challenger. London. 1884. 

 Zoology. — Vol. IX. p. 664.), miután már Reuss maga is valószínűnek 

 mondja, hogy ezek egy és ugyanazon fajnak extrem alakjai (Eeüss. Die 

 Foraminiferen, Anthozoen und Bryozoen des deutschen Septarienthones. 

 Denksch. der kais. Akad. der Wíss. Wien. 1866. XXV. Bd. 1. Abth. p. 161.). 



Truncatulina variolata d'ORB. (Anomalina variolata d'ORBioNY. 1. c. 

 p. 170. Tab. IX; Fig. 27—29.) A példány ovális kerületű, meglehetős éles 

 széllel. A spiráloldal kissé homorú, a köldökoldal ellenben domború. Mind 

 két oldalon csak az utolsó kanyarulat hét kamrája látható. A spiráloldal 

 többi kanyarulatai egészen elmosódottak. A kamraválasztókat keskeny, de 

 mélyen fekvő barázdák jelzik. A héj likacsai a köldökoldalon finomabbak 

 mint sem a spiráloldalon. A nyílás a kissé domború, de egészben véve 

 merőlegesen álló septalfelületnek belső oldalán terül el. 



Truncatulina reticulata Czjz. sp. (Rotalina reticulata Czjzek. Beitrag 

 zur Kenntniss der fossilen Foraminiferen des Wiener Beckens. Haidinger's 

 Naturwissenschaftliche Abhandlungen. Wien. 1848. IL Band. p. 145; Taf. 

 XIII ; Fig. 7— 9.) A héjak kerülete kerek, a spiráloldal jóval magassabb a 

 köldökoldalnál. A kerületi szél párkányszerüen szögeli ki és igen finoman 

 rojtozott. A spirál oldal három kanyarulata valamint a két oldal kamra- 

 választó vonalai is csak jelzettek. Az utolsó kamra kissé felfujt és egy 

 mélyedésében hordja a duzzadt végű csőalakú nyílást. A héjak finom 

 líkacsúak. 



Truncatulina criiptomphala Rss. (Rotalina cryptomphala Reuss. 

 Neue Foraminiferen aus den Schichten des oesterreichíschen Beckens. 

 Denksch. der kais. Akad. der Wiss. Wien. 1850. I. Bd. p. 371 ; Taf. XLVIII; 



Ú 



Terméízetrajzi Füzetek. XV. köt. ^ 



