250 



Az egész testet egy többé-kevésbé elálló burok veszi körül, mely az 

 ostorok eredési pontján összecsukódik; a sejt mellső vége szintelen és a 

 flagellumokat viseli. Ezek a sejt hosszával egyenlő vagy azt kissé meghaladó 

 fonalak, melyek mindvégig egyenlő vastagságúak ; érdekes hogy dr. Entz úr 

 vizsgálatai szerint, kissé csavart lapqs szalagokra emlékeztetnek. 



A sejt mellső végén van továbbá a két j)ulsáló vacuolum is, melyek 

 ép oly körtealakú, hosszúra nyúlt zacskók (IV. tábla, 6. ábra), mint a minő- 

 ket Stein (27. Tab. XX. Fig. 4 — 19) számos Euglenán (pl. E. acus, spiro- 

 gyra, oxyuris, deses, sanguinea stb.) rajzol. 



A lüktető üregecsék közelében van továbbá elhelyezve a stigma is. 

 Egy esetben egy különben normális alkotú egyénen két stigma is volt, me- 

 lyek a test mellső részén egymással szemközt foglaltak helyet, és melyek 

 közül az egyik élénk piros szinű, a másik pedig szintelen volt. 



Érdekes, hogy a Chlamydomonas legközelebbi rokona a Polytoma 

 uvella szintén bír néha több, gyakran igen számos halványvörös stigmával 

 (1. Stein 27. Tab. XIV, V. Fig. 8 — 9), melyek vagy a sejt mellső vagy pedig 

 hátsó részén egymás mellett egy tömegben feküsznek.* 



A szemfolt alatt fekszik a rendesen többes-számban előforduló pyre- 

 noïd; (IV. tábla, 6. ábra) ez alatt pedig az aránylag nagy «hólyagalakú» mag. 



Néhány egyénben a három pyrenoïd közül kettő a mag fölött, egy 

 pedig alatta volt elhelyezve ; újabb bizonyítékául annak, hogy a pyrenoïdok 

 elhelyezése mily kevéssé állandó. 



Ezen Chlamydomonas, mely a Chi. tingenshez közel áll ugyan, de 

 tőle alakja, a flagellumok hossza és állása, az oválisán kihúzott vacuolák és 

 a pyrenoïdok száma megkülönböztetik és melyet Chi. halophila n. sp. név- 

 vel illetek, a tordai sósvizekben tömegesen fordult elő, más helyről pedig 

 még nem ismeretes. 



Hátra volna, még, hogy néhány szóval megemlékezzem azon organis- 

 musról, melyet a szerzők egy része HíBmatococcus alatus Cohn, más része 

 így Stein is Chlamydomonas alata néven említ. 



Ezen Chlamydomonadina Sbligo (26. pag. 170—172. Tab. VIII. 

 Fig. 42 — 45) újabb vizsgálatai szerint, — melyeket saját tanulmányaim 

 csak megerősíthetnek — nem tartozik a Chi. nembe, hanem egy egészen 

 eltérő alak, melyet Seltgo Pteromonas alata Sel. néven említ. 



En ezen érdekes ritka Isomastigodát, melyaCoccomonasés Phacotus- 

 sal a Phacoteák családját képezi, az 1892-iki év nyarán szórványosan a pilisi 

 hegyek egy erdei tavában figyelhettem meg, számos más Chlamydomona- 

 dinea és Volvocina társaságában. 



Seligo és Wille (29. pag. 40) ide vonatkozó adatait annyival bövít- 



* BüTSCHLi (2. pag. 735) újabban e képletek összefüggését a Stigmatákkal két- 

 ségbe vonja. 



