MAGYARORSZÁG HYMENOPTERAT. 157 
Hymenopterát emlit; de ha tekintetbe vesszük azt, hogy ez idóben a ná- 
lunk elóforduló fajoknak a legnagyobb része még ismeretlen volt s azok 
csak később irattak le; akkor biztosan állíthatjuk, hogy Kov gyűjteménye 
igen tekintélyes lehetett s legnagyobb része meghatározatlan és a tudo- 
mányra nézve új vala. A második nagyobb gyűjtemény az volt, melyet a 
jelen század elején (1803—1806) egy nevéről ismeretlen lengyel természet- 
búvár szerzett Magyarország területéről, mely jelenleg a varsói múzeum 
tulajdona; miként azt haposzkovszkv 0. orosz tüzértábornok, a nemrég 
elhunyt jeles hymenopterolog, 1886-ban Budapesten létekor nekünk el- 
beszélte." 
A Nemzeti Múzeum gyűjteményén kívül most nagyobb gyüjtemenyök 
van még magyarországi Hymenopterákból: 1. Brancsık Kirozy-nak Tren- 
esénmegyéból; 2. dr. CHvzer KoRNÉL miniszteri tanácsosnak, ki kiváló 
szorgalommal kutatta és ismertette Zemplénmegye rovarvilágát; 3. Friese 
HENRIK-nek jelenleg Innsbruckban, ki mint említettem, tíz hónapig idözött 
és gyüjtött Magyarországon ; 4. Korrevié ANTAL előbb fiumei, most zágrábi 
tanárnak, ki kiváló érdemeket szerzett a magyartengerpart Hymenopterai- 
nak a meggyűjtésével és közzétételével; 5. PaszLAvszky JózskF igazgato- 
tanárnak, ki a magyarországi Cynipidák ismeretét vitte előbbre ; 6. SZÉPLIGETI 
Győző budapesti tanárnak, ki nagy szorgalommal gyűjtötte és tanulmá- 
nyozta a Braconidákat és Cynipidákat. Végre folemlitend6 itt 7. a BIRÓ- 
féle több ezer példányból álló Hymenoptera-gyűjtemény az ország leg- 
különbözőbb vidékeiről, mely jelenleg a Nemzeti Múzeum tulajdona. Eze- 
ken kívül többeknek van kisebb syüjtemenyök. 
Az itt említettek gyüjteményeiket vagy legalább azok egy részét 
irodalmilag is közzétették s ez által is hozzájárultak faunánk ismere- 
tehez. 
A mi már most a meghatározások alapján Magyarország hartyasszar- 
nyú rovarai gazdag faunájának a jellemét illeti, az mintegy keveréke a 
középeurópai, földközi-tenger melléki (mediterrán) és délkeleti faunanak, 
túlnyomólag délkeleti jellemmel és számos önálló sajátos fajjal, a nélkül 
azonban, hogy a nyugati fauna állatai is egészen hiányoznának, a melyhez 
egy ország állatvilága sem hasonlítható s joggal lenne nevezhető magyar 
faunának ; a mit különben már Magyarország nagy kiterjedése és növény- 
zetének változatossága is eléggé igazol. Már maga a központ, Budapest 
vidéke, a legnagyobb változatosságot nyujtja; mert a Duna jobb partja 
jobbára a dombos vagy hegyes vidékek állatait táplálja, balpartja pedig, 
innen a magyar Alföldre mélyen lenyúló, sok helyen homokos talaj Erdélyen 
át túlnyomóan délkeleti jellemű. Állataink egy része innen Dél-Orosz- 
* Rovartani Lapok. III. 1886. pag. 213. 
