246 D: KERTÉSZ KÁLMÁN 
ben vannak elhelyezve. A szelvény töve felé mindinkább sűrűbben állnak, de 
egyszersmind kisebbek is ; a hátsó szegély felé mindinkább nagyobbodnak s 
a hátsó szegély előtt valamivel a szóban forgó derékszög egy részét teljesen 
szabadon hagyják s ennek hátsó szegélyén egyszerű koszorút képeznek. 
A potroh utolsó szelvénye nem szemcsézett, de a rajta levő tüskék feltünően 
nagyobbak, mint a többi szelvényen. 
A kifejlett hím leirása. A hím 29:5 mm. hosszú. A tapogató ketizü; a 
második íz körülbelül kétszeresét teszi az első iz hosszának s csúcsa felé 
erősen megkeskenyedett. A csápok (3. ábra) vilagosbarnak, 2--12 izüek ; alta- 
lában véve alakjuk és szörözetük olyan, mint a többi Asphondylia fajokei. 
A Schizomyia pimpinellae (Fr. Lw.)-nel RüBsaamen leírta s lerajzolta kü- 
lönös, féregszerűen górbült képződmények az egyes csápízeken (1. Bull. 
Soc. Imp. Nat. Moscou 1895. No 3, p.59 — a különlenyomatban — 4. ábra), 
melyek az említett szerző szerint az Asphondyliáknál is előfordulnak, ennél 
a fajnál is megvannak. Az egyes görbületek azonban sokkal sűrübben egy- 
más mellett állnak, finomabbak, de nem oly tisztán kivehetők, mint a, 
_Schizomyia pimpinellaenél. A csáp első íze hengeralakú, mig a második 
gyöngyszem alakú; az ostor egyes ízei hengeralakúak, kivéve az utolsót, 
mely végén kerekített. A fej hátulsó része szürke; a szemek feketék, a sűrűn 
elhelyezett kis reczék részben hatszögletűek, részben szabálytalanul kere- 
kitettek. A homlok vörösesbarna, ugyanolyan szinű meglehetős hosszú 
szőrözettel. A tor vörösesbarna, igen széles, fekete középsávval, mely a 
nyak közvetlen közelében ered, de a paizsot el nem éri; az oldalt fekvő 
sávok éppen oly szélesek, de a tor mellső végétől kissé beljebb indulnak 
ki, ferdén futnak a paizs felé, a mely előtt kihegyesedve végződnek. A paizs 
vörösesbarna. A potroh minium-vórós, meglehetős sűrűn. allo, rövid, fehér 
szőrözetű. Száraz példányokon a potroh színe többnyire egérszürke. A lábak 
minium-vörösek, a lábszárak és labtöizek hamuszürkék. A második labtoiz 
egy kúpdad csappal kezdődik, mely az első íz megfelelő vájulatába illik, s 
ennek majdnem ?/3-ad hosszát teszi ki (6. ábra). A többi lábtóiz gömbízü- 
lettel függ össze egymással (5. ábra). A gömbízület hasonló szerkezetű az 
összes Cecidomyidknal, mig a tompor, a csipő és a ezombbal a 4. ábrán 
feltüntetett összefüggést mutatja. Az Asphondylia capparis RÜBs. sem tesz 
ez alól kivételt s RÜBsaAAMEN ábrája (Berl. Ent. Zeitschr. 1883, p. 364, 
Fig. 2.) ugyan jól van rajzolva, de a szövegben hamisan értelmezve, a 
mennyiben a tompor szó helyett az első lábtóiz teendő. Megjegyzem, hogy 
erre a hibára maga RÜBSAAMEN is figyelmeztetett. A karmok meglehetős 
erősen górbültek s rövidebbek az empodiumnál (5. ábra). A rezgetyük 
fehéres sárgák, tövük vöröses sárga. A szárnyak sötét füstszürkék, tövükön 
vörösösek, sűrű feketés barna szörözettel fedettek s hátsó szegélyük rojtos. 
À subcostalis és cubitalis ér barna; a horog alakú harántér meglehetősen 
