SPONGILLA NOVÆ TERRÆ. 315 
E kérdést tisztázni óhajtván, igyekeztem a szerzők leirásait egymással 
egybevetni, és miután Mackay úr a szóban forgó szivaesból eredeti példányt 
bocsátott rendelkezésemre, megkisérlettem a szerzők adatait saját megfigye- 
léseimmel kibővíteni, és így a kérdést behatóan megvizsgálván, a tényekből 
és az ezekből levont következtetésekből bizonyos valószinűséggel mondha- 
tom, hogy a Spongilla novae terrae Ports sem nem Spongilla, sem nem 
Meyenia, hanem alkalmasint hybrid alak, a mely a Heteromeyenia Ryderi 
Ports és a Spongilla lacustris LiBxn. közötti kereszteződésből keletkez- 
 hetett. 
A rendelkezésemre álló hiányos száraz példányból a szivacs alakjáról, 
felszínéről, porusainak és osculumainak elhelyezéséről biztos itéletet nem 
szerezhettem, mégis úgy látszik, hogy novénygyokereket 1— 2 em. vastag 
rétegben kérgezett be, színe sötétzöld volt. 
Szövetében a diatomák nagy száma sokkal feltünóbb, mint ez rend- 
szerint lenni szokott. 
A skelettük túlnyomó része 167—289 y hosszú, 4—15 y vastag, egye- 
nes vagy gyengén hajlott, hengeres, lassan hegyesedő, és egészen síma ; 
akadnak azonban köztük 141—228 y hosszú és 8—19 u vastag, egyenes, 
hengeres, lassan hegyesedő, tüskés felületű tük is. Ezen tüskék igen välto- 
zékonyak, majd nagyok és sűrüek, épen mint a Hetoromeyenia Pictovensis 
Ports skeléttűi, majd ritkábban állók, majd pedig alig is láthatók; de kivé- 
tel nélkül minden esetben magukon hordják a Heteromeyenia Ryderi Porrs 
skelettüinek igen jellegzetes sajátságát, hogy t. i. mindezen tüskék a tű két 
vége felé kifelé hajlottak. E kétféle skeléttű hosszú nyalábokba van egye- 
sülve, a mely nyalábok a szivacs alapjából felfelé folyton vékonyodva ki- 
gyózó vonalban haladva, végeikkel a szivacs felszínén kiállanak; koz- 
ben csak itt-ott köti össze e nyalábokat egy-egy keresztben álló spi- 
kulum. 
A parenchym tüit Porrs, CARTER és Mackay felette bőven található, 
finom amfidiszkuszoknak mondják. Én ilyeneket példányomban csak kivétel 
gyanánt, igen keresve találhattam; ellenben 42— 95 y hosszú és 2—6 u. vas- 
tag, egyenes vagy gyengén hajlott, orsó alakú, lassan hegyesedő, erősen tus- 
kés tűket, a melyek a Spongilla lacustris Lexy. parenchym tűitől leginkább 
csak karcsúbb alakjuk folytán különböznek, a melyeket viszont az említett 
szerzők csak mint esetleg előfordulókat említenek, igen nagy bőségben ta- 
láltam ott, a hol az említett amfidiszkuszok is vannak, ezek a tüskés tükkel 
elegyesen fordulnak elő. ! 
A gemnulák nagyszámüak, és szokatlanül nagyok, olykor 0:9 mm. 
átmérőt is elérnek. Alakjuk a gómbidomot közelíti meg. Gyakran 2—3 nyi- 
lásuk is van, a melyek valamennyien tóleséralakálag szegélyezettek. Gem- 
mulaburok valóban ninesen, keresztmetszetben sem vehetni legkisebb nyo- 
