LS 
ő 
4 
e 
TERMÉSZETRAJZI FÜZETEK. 1898. 
A FOGOROMFU HAZAI FAJAIRÓL. 
(DE SPECIEBUS ODONTITIDUM * HUNGARIAE.) 
Dr. BoRBÁS Vıner-töl. 
Némely, még nem nagy nóvénygénusznak is egy-két faja ma esak- 
nem az egész génusznak teljes revizidjat vagy mélyebb tanulmányát köve- 
teli meg. Az autoroknak olykor-olykor át nem látszó, rövid, zavaros, egészen 
ellenmondó vagy cserbehagyó, sőt nem ritkán egészen tiszta leirása alatt 
több állandó eltérés lappang, úgy hogy majd az eltérő alak kétségessé teszi 
még a jó leirást is; majd a hézagos leirással nem boldogulunk az eltérések 
megalapításakor és rendbe szedése közben. Zavar az is, hogy bizonyos nö- 
vényt elterjedettebbnek hirdetnek. Szeretnénk meglelni, de végre arra a 
meggyőződésre jutunk, hogy pl. hazánknak nagy területén nem terem ; 
helyenként van helyette olyanforma, de nem az. A morphologiai bélyegek is 
a biologiaiakkal gyakran annyira bonyolódnak, hogy nem könnyü közöttök 
határt vonni. A morphologiai vagy systematicai fajokat a biologiai eltérések- 
től (Rumex angiocarpus, Petasites hybridus, Quercus tardiflora) szorosan 
el kellene választani. E téren idáig kevés történt. A megkülönböztető bélye- 
gekkel a geographiai elterjedést is pontosabban kell összeegyeztetni, noha 
kétségtelen, hogy egymással vegyest, kis darab földön, több rokon faj vagy 
eltérés is terem, tehát geographiailag egymástól nincs elkülönítve; más- 
részt két távol helyen, mas termöföldben is szokott egész megegyező nö- 
vényfaj vagy eltérés gyökeresedni. 
Ily értelemben revideálásra méltó génusz az Odontites (RUELL.) HALL. 
Enum. stirp. Helv., 1742. 304, nemcsak azért, mert mint génuszt eltörülve, 
gyakran az Euphrasid-hoz csatolják; majd meg különválasztva, még a 
sárgavirágü fajokat (Odontites lutea) is kizárják a köréből s az Orthantha 
Bentu.? génuszához csatolják; hanem azért is, mert az Odontites fajai, 
kivált a hazaiak, szintén elegendőképen rászorulnak a revizióra. 
Az Odontites zöld- vagy félélősködő fü a kakasczímerfélék (Rhinan- 
thaceæ) családjában, ezért mind morphologiailag, mind pedig biologiailag 
és földrajzilag is különös és figyelemre méltó. Az európai hhinanthacedk- 
1 Többen az Odontit szó tövét ragosítják, BerroLoxı (Fl. Ital. VI. 27.) az 
Odontitid-et ; mint görögeredetű szóét, én is az utóbbit tartom helyesnek. 
? Lásd: ENGLER és PRANTL: Die natürl. Pflanzenfamilien IV. 3. b. p. 101, 
