464 D: BORBÁS 
tis, caule ramosissimo, partibus florum minoribus, dentibus calycis abbre- 
viatis ete. ab ea longe recedit. 
Ramosissima, ramis patentibus, foliis latiuseulis, illis O. Odontitidis 
paulo latioribus, basi latiore rotundata aut levissime subcordata sessilibus, 
apieem versus longe angustatis. Folia ex axillis florem nullam proferentia 
sepius ramis summis atque floribus infimis interposita. Inflorescentia 
foliosa, elongata, secunda, bracteis inferioribus latiusculis, flores duplo 
superantibus, reflexis, superioribus longitudine florum rubrorum paulo 
longioribus, summis virgineis breviter comosis. Dentes calycis, minus ac 
in O. Odontitide canescentis, 5—6 mm. longi, tubum æquantes aut illo pau- 
lulum breviores, triangulari-lanceolati, conspicue ac in typo angustiores, 
latitudine sua duplo longiores. Note ceterz ab illis O. Odontitidis vix diffe- 
runt. Styli vix exserti, flos 1 em. longus. 
À hazának kivált nyugati részén, füves, kissé nedves helyen: Aracs 
völgyében (1893 aug. 20.), Somló- Vásárhely meg a Nagy-Somló közt, réten, 
az O. Odontites-szel (1880 aug. 29.), Kis-Marton (Atpacu K. Odontites-szel 
keverve), Trencsén, Trencsén-Teplicz (1897 aug. 23.), valamint Bosäcz 
(Honupy), Parad (1872 aug. 15.) körül, Kótpusztán Bihar vármegyében, ritka. 
In Hungaria præcipue occidentali rara. 
6. var. O. divergens Jorp. in F. Scuunrz, Archiv. fl. Fr. et Allem. 
p. 191 (1842— 5/5, Binnor exsiec. Nr. 604. et Adnot. 1855. p. 84! (absque 
diagn.) ScHurrz, Herbar. norm., cent. 2, Nr. 111, anno 1851 lecta. (C. sero- 
tina b) divergens Gren. et Gopn., Fl. Fr. II. 1850, 607). 
A haza kózéptájain: Budapesten, a nádorkert kôrül, Pilis és Monor 
közt, Csép és Sziget-Szt-Miklós közt a Csepel szigeten, valamint Mátra- 
Szele körül Nógrád vármegyében, ritka. 
In Hungaria centrali rara, in Gallia magis abundat. 
Flores minores, 7 mm. longi, calyx 4 mm. capsula inclusa. Ramis 
divaricatis, foliis brevioribus, floribus minoribus a typo diversa (vide p. 461). 
Ha még a különben eltérőbb O. rigidá-t is az O. Odontites körébe 
vonnók, négy eltérése is lenne: egy nyárelőző és három nyárkövető, tehát 
azonkívül, hogy a solstitialis idő az Odontites-t, Rhinanthus-t stb., valamint 
a Gentiand-k rojtosszirmüit is nyárelózó és nyárkövető fejlődésre szaki- 
totta és ilyen fajai keletkeztek; egy-egy évszakban, kivált nyár utoljan, 
más-más helyen, éghajlat alatt és egyéb természetes körülmény között több 
eltérés vagy faj keletkezhetik, míg más fajok változatlanok is maradhatnak, 
vagyis mai időnkben egyformák (species monotypicæ, monomorphæ, e. c. 
Odontites litoralis, O. Sicula).! Nyár utólján tehát ugyanannak a typusnak 
* Gentiana crispata VIS., species ex descriptione atque exemplaribus sine 
dubio postæstiva, quam tamen autores (WETTSTEIN, Die europäischen Arten der 
