DE SPECIEBUS ODONTITIDUM HUNGARIA. 465. 
más-más helyen trimorphismusa vagy tetramorphismusa is támadhat, mig 
a nyárelőző és nyárkövető fajok virágzása közé eső alakokból a saisontri- 
morphismust ! is megteremtették. Kétségtelen, hogy a virágzás idejének a 
morphologiai bélyegekkel s a növény termetével való megegyeztetése biztos 
alap, a melyen tovább haladhatunk s a fajoknak sokfelé való szétágazását 
jobban megvilágosíthatjuk ; mégis az újabb saisontrimorphismusban némi 
biologiai mázt s a botanika bizonyos részének modernozását látjuk. A. poly- 
morph fajok közt a sok eltérésből akár dekamorphismust vagy centimor- 
phismust lehet megkülönböztetni s a szeder polymorphiájában mar Rubus 
centiformis és h. milliformist is ismerünk. (Oesterreichische Botan. Zeit- 
schrift 1892. 173.) 
Herba postæstiva preter interfoliationem atque formam eius post- 
vernam locis diversis, tempore quoque postæstivo variat, diversasque for- 
mas profert (O. stenodonta, O. divergens), ita ut variationis etiam alia 
causa sit, quam tempus postæstivum. Inter postæstivas precipue Od. 
Odontites est polymorpha, O. litoralis aut O. Sicula autem monomorpha. 
Ex polymorphia generum specierumque et decamorphismum centimorphis- 
mumque distinguere vales. 
2. 0. canescens Ren». Fl. German. excurs. 1. 1831. p. 359 pro var. O. 
serolinae nondum rite deseripta, «pube tota subincana» plus-minus cane- 
scens, siccata nigricans. Caulis fere a basi ramosissimus, inferne induratus 
cum ramis breviter, reverse atque parum patule puberulus. Folia atque 
bracteae breviora alque latiora, quam in affinibus, argutius atque crebrius 
serrata, brevius acuminata, in inferiore parte latiora, e basi ovata lanceo- 
lata, aut fere ovata, ovato-lunceolata, internodiis conspicue breviora, flo- 
rendi tempore plerumque decidua, utrinque satis adpresse pubescentia. 
Inter ramos summos atque flores infimos paria foliorum sterilium 1—5-na 
inserta. 
Bracteae magis ovalae, eleganter serrate, calyce paulo longiores, 
cum hoc canescenti-pubescentes, pilis parum patulis, floribus æquilongæ, 
superiores etiam breviores. Calycis dentes longiores ac lati, lanceolati, tubo 
paulo breviores, eonspieue angustiores quam in O. Odontitide. Corolla 
Gattung aus der Section Endotricha, 1896. p. S. MURBEcK, Oesterr. Botan. Zeitschr. 
1898. p. 46.) tempore quoque novissimo monomorpham esse tradunt, certissime 
tempore dimorpha est. Forma eius postverna (G. amblyphylla Bors. Természet- 
tudományi Közlöny, 1896. 333.) in montibus Bosniæ et Croatie crescit (in pratis 
alpinis montis Trebovié ad Sarajevo, 2. jun. 1893 legit Frana, in monte Postak 
Croatiæ 1. Rossr), foliis oblongis, apice obtusis, angustissime violaceo-marginatis a 
G. crispata diversa. Posteriorem herbam, Croatie novam, in monte Postak 3. Aug. 
1896 el. Rossr detexit. 
1 Oesterr. Botan. Zeitschr. 1898. p. #1, 90 etc. 
