DE SPECIEBUS ODONTÍTIDUM HUNGARIÆ. 469 
Helvetia : Zürichbere. 
Svecia: In insula Muskó (legit Levin, in herb. Haynanp!). 
Synonyma : 
Euphrasia Odontites B, LiNNÉ, Spec. plant. 604. Fl. Danica 625! Wrrup., Spec. 
pl. III. 194. Scor., Fl. Carn. II. 435. pro parte. KrrrEL, Taschenbuch 1844. 321. 
E. verna BELL., |. c. 
FE. silvestris maior purpurea latifolia CoLumnA, Eephr. I. 901, t. 209. Fig. 1, 
ni figura ad 0. canescentem pertineat. 
E. Odontites B verna. Gaup., Fl. Helv. IV. 113. 
E. Odontites var. latifolia SchuLtes, Fl. Austr. II. 1800. 65. C. Koch, Linnea 
XVII. 989. 1843. 
Bartsia verna Rons., fil. Icon. XX. t. 107. 
«E. Odontites B? verna» PERS., Synops. II. 150. 
Odontites verna, RcHB., Fl. Germ. exeurs. 359. 1831. 
Od. Odontites WETTST. in ENGL. et PRANTL, Natürl. Pflanzenfamil. IV. 3. Abth. 
102. 1893. non (L.) Bors. p. 462. 
E. Odontites B verna Lam. et DC., Fl. Fr. III. 1805. 474. 
O. rubra a vulgaris G. Beck, Fl. v. Nieder-Oesterr. 1063, non Mornen ! 
B var. pralensis WiRTG., Fl. der preuss. Rheinprov. 1857. 337. (Euphr. sive 
Odontiles verna, autor. fl. Germ., non. BELL., Od. rubra var. macrocarpa W AISB., 
Oesterr. Botan, Zeitschr. 1897. p. 6. Euphr. Odontites Kern. ? Vegetationsverhältn. 
Nr. 1286), aberratio levis Odontitidis vernae magis continentalis, non «adeo ac 
O. stenodonta ab Odontitide verma recedit, et huius forma æstivalis esse videtur. 
Differt ab ©. verna bracteis paulo minoribus : inferioribus flore fere 
duplo longioribus, superioribus florem circiter æquantibus aut paulo supe- 
rantibus, calyce fructifero autem paulo longioribus, in apice racemi brevi- 
ter comosis, folis paulo angustioribus, caule ramosiore, calyce paulo mi- 
nore ete., ab O. stenodonta caule simpliciore, humiliore, ramigero haud 
interfoliato, folis minus acuminatis, inter inflorescentiam terminalem et 
ramos summos absque flore nullis interjectis, calyce fructuque paulo ma- 
iore, ab O. Odontitide demum iam longius distat: caule haud interfoliato, 
bracteis calycisque dentibus magis elongatis, his angustioribus, foliis paulo 
latioribus, minus acuminatis, calyce maiore. 
Capsula calycis longitudinem paulo superat, oblonga, apice rotundata. 
Hazánknak kivált a nyugati részein terem. Legelőször Vörösvägäs 
(Redlschlag) vetésében WAISBECKER ismerte föl (1896 jul. 20.; 750 mt.), 
de gyüjteményemben megvan Gösfa (1882 szept. 4.), Récse (Zalavárm., 
1893 szept. 3.) és Szent-György (Pozsonyvárm., 1873 szept. 15.) határá- 
ból is. d 
Bohemia merid.: Unterhaid (Topitz 1887 jul. 17.). 
Germania: Bitsche, Weissenburg (E. Odontites F. ScHunrz, Herbar. 
normale, cent. 2. 109 [jul.], non L.). 
Svecia : Upsala! (Fares). 
