26 ACTA HORTI BERGIAKI. BAND 4. N:0 I. 



boningshus, bodde han sedermera med sin familj ^ ständigt om somrarna. Dit 

 förlade han en stor del af sin rent vetenskapliga undervisning; och där upp- 

 förde han sitt kära »museum in altis». »1769 fulländar han på sin gård den 

 förlidet åhr begynta byggnaden af ett Museum på ett högt berg, jämte gården, 

 med härligaste prospect, däruti han sedan hade sina Herbarier, Zoophyter, 

 Coiichylier, Insecter, Mineralier, och dit alla curieuse kommo att se dem.» 

 Hans museibyggnad finnes ännu kvar på den af svenska staten (och Uppsala 

 universitet) inköpta egendomen. Men samlingarne äro borta; efter sonens, 

 Carl von Linné den yngre, död, jämte biblioteket, sålda till engelsmannen 

 J. E. Smith 2, Vid Hammarby anordnade Linné år 1773 åt sig en egen liten 

 botanisk trädgård »Hortus Sibiricus», hufvudsakligen i det praktiska syftet »at 

 få wäxter till Sverige, som tåla wåra Trägårdar och wart climat». Fröna, som 

 voro samlade af de bekanta botanisterna Gmelin och Pallas samt andra ryska 

 Sibiriefarande, kommo såsom en skänk af ryska kejsarinnan Catharina II. 



Vi minnas, att LiNNÉ under sin Stockholmsvistelse, sina mångfaldiga och 

 delvis rätt ansträngande göromål till trots, dock fann tid att ägna sig åt veten- 

 skapligt arbete. Samma var förhållandet äfven under hans långa professorstid 

 i Uppsala. Nya, ofta högst väsentligt förökade upplagor af hans stora grund- 

 läggande arbeten, sådana som »Systema naturfe» och »Genera plantarum», 

 utkommo oaf brutet. Men icke nog härmed. Helt nya arbeten utgingo i stor 

 mängd från hans hand. 



Till antalet intaga de under LiNNÉS presidium utkomna akademiska 

 disputationerna första platsen. Summan af dem uppgår nämligen till ej mindre 

 än 186 ^. Bland dessa finnas ett ej ringa antal verkliga pärlor. Såsom sådana 

 må räknas: »Dissertatio de Peloria» (1744), »De oeconomia naturse (1749), »Ver- 

 natio arborum» (1753), »Stationes plantarum» (1754), »Somnus plantarum» (1755), 

 »Calendarium florse» (1756), »Instructio peregrinatoris» (1759) och »De coloniis 

 plantarum» (1768); flera andra att förtiga. Vid tal om LiNNÉS smärre skrifter 

 böra hans »orationer» vid medicine doktorspromotioner och dylika högtidliga 

 tillfällen ej med tystnad förbigås. Förut ha omnämnts hans inträdestal vid 

 professurens tillträdande 1741 och hans så älskliga tal vid rektoratets nedläggande 

 år 1772. Bland de öfriga må särskildt framhållas talet vid den i:sta medicine 

 doktorspromotion, då LiNNÉ tjänstgjorde som promotor: »Oratio de telluris 

 habitabilis incremento» ^, 1743. 



1 »Linné bygger på Hammarby, som han märker sig blifwa svag, at Barnen måtte hafwa hus.» 



^ Linnés botaniska samlingar och bibhotek tillhöra sedan länge Linnean Society i London, 

 som vårdat och värdar dem på det mest pietetfulla, rent af mönstergilla sätt. 



^ De flesta omtryckta uti det stora samlingsverket "Ainoenitates Academicae", af hvilken 

 en ny, fullständigare upplaga ombesörjdes af Linnés lärjunge och vän, den ofvan omnämnde 

 J. Ch. D. Schreber. 



* Finnes i svensk öfversättning, utförd af Th. M. Fries, uti "Skrifter af Carl von Linné, 

 utgifna af Kungl. Svenska Vetenskapsakademien», IL 1906. Innehåller bland annat en redogörelse 

 för växternas spridningssätt, som står mycket långt framom sin tid. 



