30 ACTA IlüRTl BERGIANI. BAND 4. N:0 I. 



platser; och han är upphofsman till väl det första utkastet till en klimatologisk- 

 geografisk indelning af växtvärlden i sin allmännelighet. 



Linné var som forskningsresande af en högst ovanlig skarpsynthet och 

 vidsynthet. Redan under sin första stora resa, den till Lappland 1732, hade 

 han sin uppmärksamhet riktad på nästan alla den organiska och den oorga- 

 niska naturens alster; och så förblef det — om möjligt i ännu större om- 

 fång — allt framgent under forskningsresorna i mellersta och södra Sverige. 

 Hans resebeskrifningar äro sådana, att de i åtskilliga afseenden ännu kunna 

 tjäna som mönster. 



Han var äfven botanisk-historisk författare, och särskildt på växtsystema- 

 tikens område en synnerligt sakkunnig och opartisk sådan. Likaså var han 

 en särdeles kunnig bibliograf. 



Kännedomen om växternas svenska namn befordrade Linné så väsentligt, 

 att han kan sägas vara — jämte J. Franck (Franckenius) ■ — denna kännedoms 

 egentliga grundläggare. Särskildt under sina naturvetenskapliga resor i södra 

 och mellersta Sverige ägnade han åt denna forskningsart ett mycket stort in- 

 tresse, i det han ihärdigt sökte samla de i vårt språk verkligen förekommande 

 växtnamnen. Resultaten af sina forskningar nedlade han förnämligast uti Flora 

 Suecica. Ed. I och II. 



Att Linné var mycket förfaren i hortikulturens teori, därom vittna flera 

 af honom utgifna skrifter. Att han äfven var en skicklig praktiker på ifråga- 

 varande område, framgår däraf, att han förmådde bringa Uppsala botaniska 

 trädgård, som vid hans tillträde af professuren var i djup lägervall, till en så 

 hög utveckling, att den kunde täfla med de allra förnämsta i Europa. 



Åt den ekonomiska botaniken ägnade Linné synnerligt stor uppmärk- 

 samhet. Ända från sin första stora resa, den i Lappland (1732), sökte han 

 ständigt göra sina iakttagelser på botanikens och öfriga naturvetenskapers om- 

 råden fruktbärande för jordbruket och för ekonomien i allmänhet. Resultaten 

 af sina naturvetenskapHgt ekonomiska forskningar nedlade han dels uti förut 

 omnämnda reseverk, dels uti särskilda afhandlingar. 



Till den medicinska botanikens fromma verkade Linné, sin plikt lik- 

 mätigt, med synnerligt nit och tillika med mycket stor framgång; och detta 

 såväl på farmakodynamikens som farmakognosiens område. Han var författare 

 till den tidens måhända förnämsta handbok i farmakologi, och var fader till 

 en rik serie värdefulla specialafhandlingar uti hithörande ämnen. 



Tilläggas må nu blott, att LiNNÉ, förutom nu skisserade verksamhet på 

 botanikens fält, idkade högeligen förtjänstfull sådan, i främsta rummet på 

 zoologiens, men äfven på geologiens, mineralogiens och den rena medi- 

 cinens områden. 



Att Linné med en så utomordentligt förtjänstfull verksamhet skulle er- 

 hålla mångtaliga utmärkelser är en själfklar sak. Några få af dessa må här anföras. 



»1747 d. 10 Januarii täcktes Hans Maj:t utan ansökning, och utan 

 att LiNNiEUS kunde därom drömma, hedra LiNN^US med Archiaters character 

 och anseende.» 



