14 ACTA HORTl BERGIANI. BAND 4. NIO I. 



jag förmådt och kunnat. Gud bevare dig, för hvilken allt detta återstår. Det 

 wärlden af mig äskadt, har hon fått, men hon äskar långt mera ändå af dig. 

 Farwäl min kära Linn^us.» 



Innan skildringen af Linnés Hollandsvistelse afslutas, må några ord till- 

 läggas såsom ett försök att i någon mån förklara den rent af underbara pro- 

 duktivitet, som Linné särskildt under denna period ådagalade. Främst berodde 

 den förvisso på Linnés enastående begåfning för forskning. Han ägde ett alldeles 

 utmärkt minne; ^ en utomordentligt skarp, ständigt vaken iakttagelseförmåga; 

 en beundransvärd fallenhet för att snabbt och säkert uppfatta just det väsentliga, 

 att skilja hufvudsak från bisak; en aldrig tröttnande lust att bringa ordning i 

 det oordnade; och en aldrig svikande arbetsglädje, som för honom gjorde den 

 mest uthålliga verksamhet nästan till ett behof. Kommer nu därtill, såsom hos 

 Linné, ägandet af en sund och stark kropp ^, så äro ju förutsättningarna för en 

 resultatrik verksamhet långt mer än vanligt goda. 



Men huru stora naturgåfvorna än må hafva varit, hade dock en alstrings- 

 rikedom, sådan som Linnés under Hollands-vistelsen, legat utom mänsklig för- 

 måga, såvida icke — för att begagna en alldaglig liknelse — ett stort samladt 

 kapital förefunnits. »Systema Naturse» var ju på förhand fullt färdig för 

 tryckning, och arbetet på de flesta af Linnés fundamentala verk var påbörjadt 

 fulla fem år tidigare. Af icke ringa betydelse i detta afseende var att Linné, 

 enligt hvad han själf berättar, vid sin forskning ständigt använde det synnerligen 

 kloka förfaringssättet att omedelbart skriftligen införa hvarje observation på sin 

 plats och att ej lita blott på sitt minne, så utmärkt det än var. 



Af mycket stor betydelse var också det i handling ständigt utmynnande 

 förstående, som från de holländska växtvännernas och växtforskarnas sida kom 

 Linné till del. Han befriades från alla ekonomiska omsorger, och — icke blott 

 detta — han erhöll från mer än ett håll ett synnerligen värdefullt biträde vid 

 skötandet af allt det praktiska i afseende på arbetenas publicering, korrektur- 

 läsning och sådant mer. Heder åt dessa klarsynta och oegennyttiga mäns 

 minne! 



Att Linné ägde en sund och stark kropp har nyss blifvit sagdt, men att 

 den också var mer än vanligt välbildad, visar oss den bild, som meddelas på 

 taflan i. Porträttet är måladt af den framstående holländske artisten Martin 

 HoFFMAN ^ år 1737 — sålunda just under ifrågavarande period — och visar 

 Linné »i lappdräkt». Man finner af detsamma, att Linné ännu vid 30 år hade 

 ett fullständigt ungdomligt utseende. Den öppna och klara bUcken ur de mörk- 



1 Linné säger själf härom: "Han ägde ett excellent minne alt till 60 åhr, då nomina propria 

 begynte att glömmas af honom, som haft sådana flere i hufwudet än mången annor." 



- Den hvila Linné behöfde var ovanligt ringa. Pä flera ställen uti sina egenhändiga an- 

 teckningar talar han om sitt ständiga nattarbete, och ännu på äldre dagar började han om sommaren 

 sitt dagsarbete klockan 3 å 4 på morgonen. 



^ Den fotografi, som ligger till grund för autotj'pi-reproduktionen, återgifver en, det natur- 

 vetenskapliga sällskapet i Amsterdam, "Natura artis magistra", tillhörig kopia, utförd af Hollanders 

 CzN. Originalporträttet — eller porträtten, ty två sådana lära finnas — tillhöra enskilda personer 

 i Holland; detta enligt meddelande af professor Ernst Almquist, som skänkt fotografien till 

 Bergianska ikonoteket. 



