4 ACTA HORTI BERGIANI. BAND 4. N:0 I. 



äfter Barns maner förgäter ock namnen, hvarföre han ock blef en gång hårdt 

 tilltalt af sin Fader, som sade sig aldrig skola gifwa honom något namn på 

 örter, om han dem mera förgäter, hvarföre Gossens hela hog och tanka war 

 sedan att komma ihog namnen, att han aldrig skulle gå miste om sitt ange- 

 nämaste» ^. 



Vid 10 års ålder sändes Linné till Växjö trivialskola, »där rude Lärmästare 

 med lika rude method gofwo Barnen hog för wettenskaper, att håren måste 

 resas på deras hufvud». Efter att år 1721 blifvit uppflyttad i skolans rektors- 

 klass erhöll han, såsom han själf uttrycker sig, »mera tillfälle att fly Boken; 

 ty Gossens nöje war endast att få gå ibland blomstren, att där lära sig känna 

 örterna». Under denna tid kom han i nära beröring med D. Lannerus, trivial- 

 skolans rektor, »en stor älskare af det som hörde till örtkänningen». Denne, 

 som gaf den unge Linné fritt tillträde till sin trädgård, bidrog genom sina 

 samtal att öka den lärgirige gossens kännedom om Floras alster; hvilket gjorde 

 »att Carl lille fant sig mycket nöjd att vistas i Wexiö ^. » Är 1723 blef Linné 

 flyttad från trivialskolan till gymnasium ; den 1 1 :te i ordningen bland 1 5 kam- 

 rater ^. Han fick nu ännu mera fria händer att ägna sig åt de studier, som så 

 varmt lågo honom om hjärtat. Han hade lyckats skafia sig en del botaniska 

 böcker, »dem han natt och dag läste, att han dem kunne på sina fingrar». 

 Af sina lärare och kamrater benämndes han också »lilla Botanicus». 



Att under sådana förhållanden Linné ej af sina lärare skulle kunna blifva 

 betraktad som en lofvande lärjunge är naturligt, då gymnasie-undervisningen den 

 tiden väsentligen gick ut på att utbilda tjänliga prästämnen "*. Uärför, då Linnés 

 fader år 1726 kom in till Växjö för »att höra äfter sin käre son», tillrådde 

 honom lektorerna, så godt som enhälligt, att låta Linné sluta med studierna 

 samt »att i tida sätta sin Son till någon handtvi'ärkare». En af lektorerna var 

 dock af helt annan mening. Med denne sin lärare, physices lektorn och pro- 

 vincialläkaren dr. Joh. Rothman, hade Linné — genom rektor D. Lannerus' 

 bemedling — redan såsom lärjunge i trivialskolan blifvit nära bekant. Dr. 

 Rothman, som kommit till klar insikt om Linnés ovanliga begåfning »för- 

 säkrade Fadren heligt, att ibland alla där studerande Djeknar wore ing-en, och 

 icke en enda, som gåfve det hopp om sig, som hans Carl» samt tillade, »att 

 om icke Fadren wille underhålla Sonen, så wille han taga honom i sitt hus, 

 och på sin räkning föda honom, och läsa för honom, det ena åhret, som ännu 

 återstod, innan Gossen med sina Camrater skulle flyttas till Academien, och 

 att Fadren måtte weta, det Lectorerna hade däruti rätt, att han aldrig kunde 

 blifva Präst, men han däremot wore försäkrad, att Carl skulle blifwa namn- 

 kunnig Doctor, som rätt så wäl framdeles skulle föda sig, som någon Präst.» 



' Detta Linnés skriftliga uttalande anföres fullständigt därför, att det är särdeles beteck- 

 nande för hans hela naturliga läggning ända från den tidigaste barndomen. 



' Samuel Linn^i (Linnés broders) bref af ^7^ 1^"'8; enl. Tii. M. Fries, Linné, sid. 15. 



•■' Wäxjö gyranasii matrikel; enl. Th. M. Fries, 1. c. sid. 14. 



■* Linné yttrar härom: "Dock fruktade han icke för alla wettenskaper, ehuru de mäste här 

 gingo ut därpå att prseparera tjänliga Prästämnen; ty som han war altid ibland de sämste af sine 

 Camrater under Eloquentiee, Metaphysices, Moralium, Grcccse et Hebraicfe, samt Theologise Lec- 

 torerna, så war han däremot altid en af de bäste för Matheseos och besynnerligen Physices Lectoren." 



